:Este artigo trata do '''Partido Galeguista''' fundado em Dezembro de 1931. Para outras organizações políticas com o mesmo nome, veja Partido Galeguista.
----
O '''Partido Galeguista''' foi um partido fundado em Dezembro de nacionalista galego e com relevância na política da Segunda República. Seu órgão de prensa foi ''A Nosa Terra'' e a secção juvenil, a Federación de Mocedades Galeguistas, fundou-se em janeiro de 1934 e contava com 1.000 afiliados
== Formação==
Em 5 e 6 de Dezembro de 1931 o Partido Galeguista de Pontevedra convoca uma Assembleia Nacionalista cm o propósito de criar um partido nacionalista. À convocatória acodem 32 grupos e as Irmandades da Fala, entre os que destacam o Grupo Autonomista de Vigo, Traballo Galeguista e o Partido Nazonalista Republicán de Ourense.<br>

== Consolidação==
Em agrários, nas eleições municipais de Abril de 1933, nas que só obtém um vereador em Ourense e a maioria, aliado aos agrários, em Tui. Estes maus resultados levam ao setor progressista do PG a favorecer patos com os partidos republicanos, ao que se opunha o setor conservador liderado por Vicente Risco.
<br>
Na Assembleia Extraordinaria de Outubro de 1933 impõem-se as teses de Vicente Risco e o PG concorre às eleições gerais de 1933 em solitário, os 106.000 votos que obtém não lhe servem para conseguir deputado nenhum, e o novo governo de direitas paralisa a tramitação do Estatuto de Autonomia da Galiza.<br>
Depois da Revolução de 1933, na que o PG não participou, o governo suspende ''A Nosa Terra'' e desterra a Castelao e Alexandre Bóveda, descabeçando o PG e provocando um descenso momentâneo da militância, mas ao tempo favorece a formação duma aliança com os republicanos de esquerda que fizera possível a aprovação do Estatuto.<br>
Na III Assembléia do PG, celebrada em Ourense o 13 e 14 de janeiro de 1934 é aprovada, com a oposição de Risco, a aliança estratégica com os republicanos e socialistas, ratificada na IV Assembleia do PG, celebrada em Santiago de Compostela o 20 e 21 de Abril de 1935, com a oposição de Ramón Otero Pedraio, o que provoca a excisão dum setor da direita do PG, encabeçada por Vicente Risco que forma a Direita Galeguista.<br>

== Frente Popular==
Em junho de 1935 o PG começa a negociar com Izquierda Republicana, e na Assembléia Extraordinária do 25 de janeiro de 1936 celebrada em Santiago de Compostela aprova-se o ingresso do PG na Frente Popular para concorrer nas eleições gerais de 1936 com cinco candidatos galeguistas, Castelao, Bóveda, Gerardo Álvarez Galego, Ramóm Soares Picalho e Antón Vilar Ponte.<br>
Saem elegidos Castelao com 104.436 votos em Pontevedra e Suarez Picallo e Vilar Ponte com ao redor de 150.000 votos cada um, em total os candidatos galeguistas obtém 287.000 votos.<br>
O 28 de junho de 1936 cumprem-se os comprometimentos expressados pela FP, e ganha o sim no plebiscito sobre o Estatuto.<br>
Depois do alçamento militar de 1936 que pôs fim à atividade do PG em Galiza, começa a repressão dos militantes galeguistas, alguns dirigentes como Xoán Carballeira, Ángel Casal, Lustres Rivas, Camilo Díaz Baliño, Víctor Casas ou Alexandre Bóveda vão ser fuzilados, outros marcham ao exílio, ainda assim o PG desaprova a participação dos seus militantes na guerrilha antifranquista.

== Exílio==
Em 1937 o PG abre uma delegação em Barcelona, e publica o porta-voz ''Nova Galiza'' entre Abril de 1937 e Julho de 1938 dirigido por Castelao. A prioridade vai ser a unidade das forças democráticas para salvar a República e manter o facho do galeguista acesso.
Depois da queda de Catalunha os galeguistas passam a França e dali dirigem-se a diversos países da América.

El '''Partit Galleguista''' va ser un partit fundat el desembre de nacionalista gallec i amb rellevància en la política de la Segona República Espanyola. El seu òrgan de premsa va ser ''A Nosa Terra'' i la secció juvenil, la Federación de Mocedades Galeguistas, va ser fundada el gener de 1934 i comptava amb 1.000 afiliats. 
== Formació == 
El 5 i 6 de desembre de 1931 el Partit Galleguista de Pontevedra convocà una Assemblea Nacionalista amb el propòsit de crear un partit nacionalista. A la convocatòria acudeixen 32 grups i germanors, entre els quals destaquen el Grupo Autonomista Galego de Vigo, Labor Galeguista i el Partido Nazonalista Republicán de Ourense. També participen representants de la Federación de Sociedades Galegas d'Argentina i de la secció argentina de l'ORGA. 
== Sensibilitats == 
El Partit Galeguista es definia pel seu nacionalisme gallec. No obstant això, dintre d'un comú galleguisme existien diferents corrents i sensibilitats dintre del partit 
:*Conservadors de dreta que rebutjaven l'aliança amb l'esquerra (Risco, Filgueira, Antón Villar Ponte...); 
:*Liberals (Plácido Castro...); 
:*Simpatitzants amb l'esquerra (Suárez Picallo...); 
:*Defensors de la independència total de Galícia (Sociedade Nazonalista Pondal de Buenos Aires); 
:*Apartidistes (López Cuevillas). 
La convivència entre els diversos corrents no va ser sempre fàcil, i les tensions augmentaren durant el bienni radical-cedista a causa de la possibilitat que el Partit pactés amb l'esquerra, el que va causar finalment la sortida del sector més conservador. 

== Consolidació == 
El agraris, en les eleccions municipals d'abril de Tuy. Aquests mals resultats duen al sector progressista del PG a afavorir pactes amb els partits republicans, al que s'oposava el sector conservador liderat per Estatut de Galícia. Després de la 13 i Risco l'aliança estratègica amb els republicans i socialistes, ratificada en la IV Assemblea del PG, celebrada a 20 i 21 d'abril de 1935, amb l'oposició de Ramón Otero Pedrayo, que provoca l'escisió d'un sector de la dreta del PG, encapçalada per Vicente Risco que forma la Dereita Galeguista. 
== Front Popular == 
Al juny de Front Popular per a concórrer a les eleccions generals de Pontevedra i Suárez Picallo i Estatut d'Autonomia, que és aprovat. 

== Guerra Civil == 
Després de la revolta militar de 1936 que va posar fi a l'activitat del PG en guerrilla antifranquista. En 1937 el PG obre una delegació a Barcelona i publica el periòdic ''Nova Galícia'' entre abril de 1937 i juliol de 1938 dirigit per Castelao. Després de la caiguda de Catalunya els galleguistes passen a França i des d'allí es dirigeixen a diversos països d'Amèrica. 
== Clandestinitat == 
L'activitat del PG a l'interior comença al juliol de 1947 amb una reunió a Coruxo, a la qual assisteixen 19 galleguistes i que decideixen formar un Comitè Executiu provisional integrat per Manuel Gómez Román, Ramón Otero Pedrayo i Plácido Castro, però foren Francisco Fernández del Riego i Ramón Piñeiro els quals van tenir un paper més actiu. En 1944 el PG s'integra en la Junta Gallega de Aliança Democràtica amb CNT, PSOE, UGT i els agraris. A partir de 1948 el PG aposta per una estratègia culturalista en oberta contradicció amb els galleguistas de l'exili. La fundació de la Editorial Galaxia el 25 de juliol de 1950 va suposar la autodisolución del PG a Galícia.
== El Partit Galeguista a Amèrica == 
En Guerra Civil Espanyola, canvia el nom a Grupo Galeguista de Buenos Aires. En aquest moment tenia 103 afiliats. En 1941 pren el nom d'Irmandade Galega i en 1942 reapareix ''A Nosa Terra'', coincidint amb l'arribada massiva d'exiliats galleguistes a Buenos Aires, entre els quals es troba Castelao. A l'octubre de 1944 es constitueix el Consello de Galiza sota l'impuls de la Irmandade Galega i Castelao. La Irmandade Galeguista do Uruguai és el nom de la secció del PG en Uruguai, dirigida per Manuel Meilán. En 1949 el PG només compta amb 200 afiliats distribuïts en Buenos Aires i altres ciutats argentines, Montevideo, Mèxic i L'Havana. 
== Militants == 
En 1932 el PG contava amb 38 grups locals i 2.300 afiliats. Al llarg de l'any va implantant-se en tot el país i en 1933 els seus 60 grups locals contaven amb 3.000 afiliats. Després de les eleccions de 1933 el PG experimenta una reculada momentània, i en 1935 li quedaven només 1.763 afiliats, però per a l'any 1935 aconsegueix reestructurar el partit arribant a 5.000 afiliats distribuïts en 90 grups locals. 