{{Taxobox
| name = Rätvalar
| image = Northatlrightwhale MMC.jpg
| image_caption = Nordkapare
| domain_sv = Eukaryoter
| domain = Eukaryota
| regnum_sv = Djur
| regnum = Animalia
| phylum_sv = Ryggsträngsdjur
| phylum = Chordata
| subphylum_sv = Ryggradsdjur
| subphylum = Vertebrata
| classis_sv = Däggdjur
| classis = Mammalia
| ordo_sv = Valar
| ordo = Cetacea
| subordo_sv = Bardvalar
| subordo= Mysticeti
| familia_sv = '''Rätvalar'''
| taxon = Balaenidae
| taxon_authority = Gray, 1821
| subdivision_ranks = Arter
| subdivision =
''Balaena''
*Grönlandsval (''B. mysticetus'')<br>
''Eubalaena''
*Nordkapare (''E. glacialis'')
*Stillahavsnordkapare (''E. japonica'')
*Sydkapare (''E. australis'')
}}
'''Rätvalar''' (Balaenidae) är en familj i underordningen bardvalar med fyra arter som idag delas upp i de två släktena ''Balaena'' och ''Eubalaena''. Typiskt för alla fyra arter är ett stort huvud. Deras längd varierar från 15 till 20 meter. Rätvalar livnär sig av plankton och förekommer i kalla och tempererade havsområden. Valarna i familjen blev tidigare i stor skala offer för valfångst.

Ibland räknas också dvärgrätvalen till denna familj.

== Utseende ==
Rätvalar är ganska klumpiga. De saknar ryggfena medan deras bröstfenor är korta och kraftigt utbildade. De skiljer sig från de nära besläktade fenvalarna vad gäller huvudets uppbyggnad. Den övre käken (rostrum) är mycket starkt böjd och käkbenet är smalare än hos fenvalar. Huvudet är mycket stort i jämförelse med den övriga kroppen. Hos grönlandsvalen upptar huvudet 40 % av hela längden. Kännetecknande är även de långa tunna svarta barder som hos nordkaparen och sydkaparen är ungefär 2,5 meter långa och hos grönlandsvalen fyra meter långa. De saknar fåror på strupen och kan därför inte öppna munnen lika stort som fenvalar. Rätvalarnas halskotor är sammanvuxna. Dessutom har de ett mycket starkt späckskikt. Skiktet behövs som isolering i kalla havsområden.

thumb|left|Jämförelse av storleken mellan en människa och en rätval
Nordkapare och sydkapare skiljer sig från andra valar och även från grönlandsvalen genom stora ansamlingar av rankfotingar på huvudet. Dessa finns särskilt mycket på över- och underkäken samt i området kring ögonen. Anmärkningsvärt är att hanar har fler rankfotingar på övre käkens spets än honor. Forskare använder de olikformade ansamlingarna av rankfotingar för att identifiera de olika individerna. Numera är nästan hela beståndet katalogiserat. Statistiken används för forskning angående ålder, levnadssätt och vandringar.

Rätvalar är jämförelsevis stora däggdjur men är i motsats till andra bardvalar endast medelstora. Nordkapare och sydkapare har ungefär samma storlek och vikt. De blir normalt cirka 15 meter långa och når maximalt 18 meters längd. Vikten ligger mellan 50 och 56 ton. Med en genomsnittlig längd på 17 meter och enskilda individer som blir 20 meter långa är grönlandsvalen ännu större. Grönlandsvalens vikt är vanligtvis 65 ton och hos särskilt stora exemplar 80 ton.

== Utbredning ==
Rätvalar föredrar kalla havsområden men på sina vandringar når de även varma subtropiska havsregioner. Rätvalar finns i nästan alla havsområden kring Arktis och de förekommer även i större delar av norra Atlanten och norra Stilla havet. Här lever grönlandsvalen och nordkaparen som ibland skiljs i en art i Atlanten och en i Stilla havet. Rätvalar finns dessutom i Ochotska havet och vid Japans kustlinje. Däremot saknas de nästan längs Rysslands norra kustlinje. På södra jordklotet lever sydkaparen fram till Antarktis kustlinje. De når även kustlinjen av Sydamerika, södra Afrika och södra Australien. Sydkaparens utbredningsområde är störst men beståndet glest.

<gallery>
Bild:Eubalaena glacialis range map.png|Utbredning av atlantisk nordkapare (''Eubalaena glacialis'' eller ''Eubalaena glacialis glacialis'')
Bild:Eubalaena japonica range map.png|Utbredning av stillahavsnordkapare (''Eubalaena japonica'' eller ''Eubalaena glacialis japonica'')
Bild:Cetacea range map Bowhead Whale.png|Utbredning av grönlandsval
Bild:Cetacea range map Southern Right Whale.png|Utbredning av sydkapare
</gallery>

== Levnadssätt ==
=== Socialt beteende ===
Rätvalarnas sociala beteende är i stort sett outforskat. Troligtvis lever de ensamma eller i mindre grupper på 3 till 4 individer.<ref>http://animaldiversity.ummz.umich.edu/site/accounts/information/Balaenidae.html</ref> Det har iakttagits att rätvalar ofta hoppar ur vattnet och samtidigt slår med stjärtfenan mot vattenytan. Syftet med detta är troligtvis att med hjälp av höga ljud meddela andra rätvalar om sin position.

=== Födan ===
Rätvalar livnär sig i stor utsträckning på hoppkräftor men födans sammansättning varierar antagligen med arten. Nordkapare äter förutom hoppkräftor krill och myllrande larver av mindre havsdjur. Sydkaparen äter även krill i alla utvecklingscykler. En vuxen rätval behöver 1000 till 2500 kilogram föda per dag.

När rätvalar äter simmar de med öppen mun genom svärmar av djurplankton. De befinner sig då under vattnet i cirka 8 till 12 minuter. Mer sällsynt hittar rätvalar sitt byte vid vattenytan. Nordkapare har vid jakten ibland kroppskontakt men syftet med detta är okänt.

=== Läten ===
Hos rätvalar finns minst två sorters läten men arternas repertoar är troligtvis större. Det finns läten för att hålla kontakt över längre avstånd och läten som används av honor för att locka hanar till parning. Medan fenvalar framför sammanhängande ljudföljder som kan uppfattas som sånger, utstöter rätvalar korta enskilda och låga läten som ligger i frekvenszonen 50 till 500 Hertz. Ett annat läte som inte ännu är tillräckligt utforskat och som används under jakten har en frekvens mellan 2000 och 4000 Hertz. Grönlandsvalens läten är enklare uppbyggda än läten hos nord- och sydkapare.

=== Fortplantning ===
thumb|Hona av nordkapare med kalv
Rätvalarnas reproduktionscykel ligger mellan två och tre år. Därför är mindre än en tredjedel av alla honor i ett område parningsberedda. Dessa honor lockar hanar med akustiska signaler. Parningen sker oftast mellan senhöst och vår. Parningen fördröjs av honan genom hon simmar på rygg. Finns flera hanar i närheten försöker dessa tränga bort konkurrenterna. Eventuellt spelar även de tidigare nämnda ansamlingarna av rankfotingar på hanarnas huvud en roll vid honans val, men om den saken finns hittills inga vetenskapliga bevis.<ref>enligt MacDonald (2005), S. 270</ref> Trots allt parar sig honan med flera hanar. Anmärkningsvärt är att hanar av rätvalar, särskilt sydkapare, har de största testiklarna i djurvärlden. Dessa kan väga 800 kg.

Efter dräktigheten som varar i 10 till 13 månader, maximalt 17 månader, föder honan ett enda ungdjur som är 4 till 5 meter långt. I sällsynta fall lämnar ungdjuret honan en bit, men inte mer än en kroppslängd. Efter ungefär ett år när ungen är 8 till 9 meter lång sluter honan att ge di. Rätvalar blir vanligtvis könsmogna vid 9 års ålder men vissa honor parar sig redan efter 6 år. Rätvalar kan bli mycket gamla, mer än 70 år. En viss hona har iakttagits regelbundet sedan 1935. Med hjälp av ett ben i örat som varje år bildar ett nytt skikt har åldern hos en död grönlandsval beräknats. Denna individ blev 211 år gammal och var alltså äldre än andra kända gamla djur som sköldpaddorna Harriet (176 år) och Tu'i Malila (188 eller 192 år). Om åldern hos sköldpaddan Adwaita som antas vara 256 år gammal inte blir vetenskapligt bevisad är denna val det äldsta kända ryggradsdjuret på jorden.

Den naturliga dödligheten hos unga rätvalar ligger på 17 % under det första levnadsåret och 3 % under de följande tre levnadsåren.

=== Vandringar ===
Rätvalarnas beteende vid vandringar är nästan okänt. Enligt uppgifter från inuiter vandrar de i grupper som är skilda efter ålder och kön.

De flesta rätvalar i norra Atlanten föder sina ungar vid Georgias och Floridas kuster. Två tredjedelar av nordkaparens bestånd vistas under våren, sommaren och hösten vid sundet i Maine. Grönlandsvalar riktar sig vid vandringen efter vattenströmning och vattenrännor. De övervintrar i Berings hav och föder där sina ungar. Under sommaren finns de oftast vid Amundsensundet, Mackenzieflodens delta och Yukon kuster.

Sydkapare föder sina ungar vid Argentinas, Sydafrikas, Australiens och Nya Zeelands kuster. Under sommaren vistas de längre söderut.

== Systematik ==

På grund av flera familj. Intressant är indelningen av dvärgrätvalen (''Caperea marginata''). Denna art klassas trots några morfologiska paralleller till rätvalar i en egen familj Neobalaenidae.

I de nyaste taxonomiska indelningarna omfattar familjen fyra arter placerade i två släkten:

'''Släkte ''Balaena'''''
* Grönlandsval (''Balaena mysticetus'')<br>
'''Släkte ''Eubalaena'''''
* Nordkapare (''Eubalaena glacialis'')
* Stillahavsnordkapare (''Eubalaena japonica'')
* Sydkapare (''Eubalaena australis'')

{{taxocaixa
| nome = Baleias-francas
| cor =pink 
| estado = EN
| imagem =southern_right_whale.jpg
| imagem_legenda = Baleia-franca-austral, Baía Hermanus, África do Sul
| reino = Animalia
| filo = Chordata
| classe = Mammalia
| ordem = Cetacea
| subordem = Mysticeti
| família = '''Balaenidae'''
| família_autoridade = Gray, 1821 
| subdivisão_nome = Espécies
| subdivisão = 
&nbsp;''Eubalaena australis<br>&nbsp;Eubalaena glacialis<br>&nbsp;Eubalaena japonica<br>&nbsp;''
| mapa = Eubalaena range map.png
| mapa_legenda = Mapa de distribuição da baleia-franca.
}}

As '''baleias-francas''' são mamíferos marinhos pertencentes à família '''''Balaenidae'''''. Distinguem-se das outras baleias por apresentarem o corpo totalmente negro, à excepção de uma mancha branca na barriga e por apresentar verrugas (calosidades) de um amarelo desmaiado na cabeça.

Existem três espécies:
*Género '''''Eubalaena'''''
**Baleia-franca-austral (''E. australis'')
**Baleia-franca-do-atlântico-norte (''E. glacialis'')
**Baleia-franca-do-pacífico (''E. japonica'')

A espécie seguinte apresenta controvérsias acerca da sua inclusão entre o género das baleias-francas, ou ''Eubalaena'' porque, apesar de pertencer à família '''Balaenidae''' e de pertencer a um género próprio, o Balaena, há científicos que discordam e que a consideram como o quarto elemento do género ''Eubalena''. Por esse motivo, apresenta-se à parte.

*Género '''''Balaena'''''
**Espécie: Baleia-da-Groenlândia (''Balaena mysticetus''). Algumas fontes consideram existir apenas um género e apresentam esta espécie sob nome científico de ''Eubalaena mysticetus'' ou com o nome de "baleia-franca-boreal".

== Conservação ==
As espécies ''E. glacialis'' e ''E. japonica'' (baleia-franca-do-atlântico-norte e do-pacífico, respectivamente) estão na Lista Vermelha da UICN, na categoria <font color=deeppink>'''Em perigo EN</font>'''. A baleia-franca-austral (''Eubalaena australis'') é considerada pela IUCN como "dependente de conservação", mas os pesquisadores que trabalham com a espécie consideram absurdo não incluí-la entre as mais ameaçadas, já que em todo o planeta restam menos de 8.000 indivíduos. No Brasil, a ''E. australis'' consta da Lista Oficial Brasileira de Espécies Ameaçadas de Extinção.