שמאל|ממוזער|250px|שרידי ה[[זיגורט באבלה]]
'''אֶבְּלָה''' הייתה חלב. הייתה עיר-מדינה חשובה בשלהי האלף השלישי לפני הספירה וכן בין 1800 ל-1650 לפנה"ס.

האתר נקרא כיום תל מַרדִיך, והוא נודע בעיקר בשל גנזכים ובהם מעל 20,000 טבלות של אֶבְּלָאִית, (שפה שמית מהענף השמי המזרחי, הקרובה לאכדית, שלא הייתה מוכרת לפני גילוי הגנזכים), והמתוארכות מ-2250 לפנה"ס לערך.

==גילוי ומחקר==
ב-ארכאולוגים איטלקים לחפור באזור תל מרדיך. כעבור 4 שנים, ב-פסל המוקדש לאלה מצריים ואכדיים. בשנות ה-70 המשלחת גילתה שרידים של חדר בארמון אשר הוערך כי נבנה בין 2000 ל-2500 לפנה"ס. בין הריסות החדר מצאו החוקרים כ-20,000 לוחות של כתבי יתדות אשר נשמרו היטב מתחת לאדמה. הכתבים מאופיינים בניב שמי, בדומה לכתב השומרי, מה שמעיד על קרבתה של אבלה לדרום מסופוטמיה שם הומצא הכתב. בין הכתבים שנמצאו היו גם רישומים של אוצר-מילים (מעין מילון), אשר איפשרו לתרגם את הכתבים.

במשך תקופה ארוכה חשבו החוקרים כי החדר שהתגלה שימש כספריית הארמון, אך לאחרונה התגלה כי החדר שימש כארכיון לרישומי אספקת מזון, תשלומי מס, עניינים משפטיים, קשרי מסחר ודיפלומטיה. בנוסף, החדר שימש להעתקת הרישומים. הלוחות הגדולים יותר הוצבו במקור על מדפים אך עם הריסת הארמון הם נפלו לרצפה. מיקומם של הלוחות עם הימצאם איפשר לחוקרים למקמם מחדש על המדפים לפי אופן סידורם המקורי. במהרה נתגלה כי הלוחות סודרו לפי הנושאים אשר בהם הם עסקו.

==אבלה באלף השלישי לפנה"ס==

השם אבלה, שפירושו "אבן לבנה", מתייחס לאבני הסיד אשר שזורות על אדמת העיר. ההתיישבות הראשונית באבלה התרחשה עוד לפני שנת 3000 לפנה"ס, אך כוחה גדל והגיע לשיאו במחצית השנייה של האלף השלישי לפני הספירה, בין 2400 לפנה"ס ל-2240 לפנה"ס. אבלה מוזכרת בכתבים מאכד אשר נכתבו בסביבות שנת 2300 לפנה"ס.

רוב הלוחות אשר נמצאו בחפירות באבלה נכתבו כאשר הייתה בשיא כוחה והם עוסקים בעיקר בנושאים כלכליים. הלוחות מעניקים מידע נרחב על חיי היום-יום באבלה ועל תחומי התרבות, הכלכלה והפוליטיקה באזור צפון סוריה ובמזרח התיכון באמצע האלף השלישי לפנה"ס. הכתבים עוסקים בעיקר בהכנסות העיר אך חלקם מהווים מכתבים מלכותיים, מילונים, מסמכים הקשורים לחינוך ומסמכים דיפלומטיים כגון הסכמי-שלום בין אבלה לערים הסובבות אותה.

===כלכלה===

בתקופת כתיבת הלוחות אבלה הייתה מרכז מסחרי ראשי אשר התחרה עם העיר '''כבשים, עיזים ופרות. תחומי המסחר העיקריים של אבלה היו, ככל הנראה, עץ לבניה מן ההרים הסמוכים (או אולי מפרעונים המצריים '''קפרה''' ו'''פפי הראשון'''. ייתכן כי אבלה הייתה גם יצואנית של עבודת אומנות מעשה יד אדם : בין הריסות העיר נתגלו יצירות מרהיבות כמו רהיטי עץ משובצים בפנינים ופסלים המורכבים מאבנים בצבעים שונים. ישנה סברה הטוענת כי האומנות באבלה השפיעה על מוצרי האומנות של האימפריה האכדית אשר התקיימה בין 2150-2350 לפנה"ס.

===שלטון וממשל===

צורת הממשל באבלה אינה ידועה בוודאות, אך ככל הנראה המשטר בעיר היה אריסטוקרטי ובראשו עמדו סוחרים. הסוחרים מינו לעיר מלך ודאגו לביטחונה בעזרת העסקת חיילים בשכר. מתוך הלוחות שנתגלו ניתן לדעת מהם שמות המלכים בעיר כגון: '''איגריש-האלאם''', '''אירקב-דמו''', '''אר-אנום''', '''איבריום''' ו'''איבי-סיפיש'''. בתקופת שלטונו של איבריום שונה המשטר מאריסטוקרטיה למונרכיה (מלוכנות) אבסולוטית. ממשיך דרכו של איבריום היה בנו - איבי-סיפיש.

===דת===

thumb|right|275px|Map of Syria in the second millennium BC

'''Ebla''' (Arabic: عبيل، إيبلا, modern '''Tell Mardikh''', third millennium BC, then again between 1800 and 1650 BC. 

The site is most famous for the archive of about 15,000 Eblaite &mdash; a previously unknown Semitic language.

==Discovery and excavation==
thumb
In 1964, Italian archaeologists from the Egyptian and cuneiform tablets were discovered in the ruins.<ref>An up-to-date account for the layman, written by the head of the archaeological team that uncovered Ebla is Paolo Matthiae, ''The Royal Archives of Ebla'' (Skira) 2007.</ref>  About 80% of the tablets are written in Sumerian,<ref>Naveh, Joseph ''Early History of the Alphabet: an Introduction to West Semitic Epigraphy and Palaeography'' (Magnes Press - Hebrew University, Jerusalem, 1982) pg. 28</ref> the others in a previously unknown Eblaite''.<ref>Four volumes of essays on the Ebla archives and the reconstructed Eblaite language were published by the Center for Ebla Research at New York University, as ''Eblaitica''.</ref> Vocabulary lists were found with the tablets, allowing them to be translated. Giovanni Pettinato and Dahood believe the Eblaite language is West Semitic, however I. J. Gelb and others believe it is an East Semitic dialect, closer to the Akkadian language.<ref>Pettinato, Giovanni ''The Archives of Ebla''; Gelb, I. J. "Thoughts about Ibla: A Preliminary Evaluation" in ''Monographic Journals of the Near East, Syro-Mesopotamian Studies'' 1/1 (May 1977) pp.3-30</ref>

Ebla's close link to southern Mesopotamia, where the script had developed, further highlights the links between the Sumerians and Semitic cultures at that time. 

It now appears that the building housing the tablets was not the palace library, which may yet be uncovered, but an archive of provisions and tribute, law cases and diplomatic and trade contacts, and a scriptorium where apprentices copied texts. The larger tablets had originally been stored on shelves, but had fallen onto the floor when the palace was destroyed. The location where tablets were discovered where they had fallen allowed the excavators to reconstruct their original position on the shelves: it soon appeared that they were originally shelved according to subject.

==Ebla in the third millennium BC==
The name "Ebla" means "White Rock", and refers to the limestone outcrop on which the city was built.  Although the site shows signs of continuous occupation from before 3000 BC, its power grew and reached its apogee in the second half of the following millennium. Ebla's first apogee was between ca. 2400 and 2240 BC; its name is mentioned in texts from Akkad from ca. 2300 BC.

Most of the Ebla palace tablets, which date from that period, are about economic matters; they provide a good look into the everyday life of the inhabitants, as well as many important insights into the cultural, economic, and political life in northern Mesopotamia around the middle of the third millennium B.C. The texts are accounts of the state revenues, but they also include royal letters, Sumerian-Eblaite dictionaries, school texts and diplomatic documents, like treaties between Ebla and other towns of the region.

Ebla's most powerful king was listed as Ebrium, or Ibrium, who concluded the so-called "Treaty with Ashur", which offered the Assyrian king Tudia the use of a trading post officially controlled by Ebla.

The fifth and last king of Ebla during this period was Ebrium's son, Ibbi-Sipish, the first to succeed in a dynastic line, thus breaking with the established Eblaite custom of electing its ruler for a fixed term of office, lasting seven years. This absolutism may have contributed to the unrest that was ultimately instrumental in the city's decline. Meantime, however, the reign of Ibbi-Sipish was considered a time of inordinate prosperity, in part because the king was given to frequent travel abroad. It was recorded both in Ebla and Aleppo that he concluded specific treaties with neighboring ''Armi'', as Aleppo was called at the time.

===Economy===
At that time, Ebla was a major commercial center.  Its major commercial rival was Mari, and Ebla is suspected in having a hand in Mari's first destruction. The tablets reveal that the city's inhabitants owned about 200,000 head of mixed cattle (sheep, goats, and cows). The city's main articles of trade were probably timber from the nearby mountains (and perhaps from Kish), and contacts with Egypt are attested by pottery fragments with the names of pharaohs Khafra and Pepi I.  Handicrafts may also have been a major export: exquisite artifacts have been recovered from the ruins, including wood furniture inlaid with mother-of-pearl and composite statues created from different colored stones. The artistic style at Ebla may have influenced the quality work of the Akkadian empire.

===Government===
The form of government is not well known, but the city appears to have been ruled by a merchant aristocracy who elected a king and entrusted the city's defense to paid soldiers. Ibrium and his son Ibbi-Sipish broke with tradition and introduced an absolute monarchy. 

'''Kings of Ebla''' (short chronology)
{| class="nowraplinks" cellspacing="0" cellpadding="3" rules="all" style="background:#fbfbfb; border-style: solid; border-width: 1px; font-size:90%; empty-cells:show; border-collapse:collapse"
|- bgcolor="#F6E6AE"
! Ruler !! Reigned !! Comments
|-
| | ca. 2300 BC ([[short chronology|short) || 
|-
| | || Contemporary of [[Iblul-Il of Mari
|-
| Ar-Ennum or Reshi-Ennum || || 
|-
| | || Contemporary of [[Tudiya of Assyria (treaty)
|-
| Ibbi-Sipish or Ibbi-Zikir || || Son of Ibrium
|-
| | || Ebla destroyed by [[Naram-Sin  or Sargon of Akkad
|-
|}

===Religion===
Some well-known Semitic deities appear at Ebla (Hurrian gods (Ashtapi, Hebat, Ishara).

Among Pettinato's controversial claims, he has also suggested that there was a change in the theophoric names shown in many of the tablets found in the archive from *El to *Yah, indicated in the example of the transition from Mika’el to Mikaya.  This is considered by some to evidence an early use of the divine name Yah, a god who they believe later emerged as Ea, introduced from the Sargonid Empire which may have been transliterated into Eblaite as YH. This theory has not gained universal acceptance, however, and other scholars have insisted the sign in question is correctly transliterated IA.<ref>Gordon, Cyrus H. ed. ''Eblaitica : essays on the Ebla archives and Eblaite language'' (Eisenbrauns, 1987)</ref>