'''Úranos''' o '''Urà''' (del grec ''Οὐρανός'') era un déu primordial de la mitologia grega, la personificació del cel. Un element masculí, el que fecunda a la terra (Gea), un element femení. Gea és la Mare Terra i Úranos el Cel, i actuen com esposos ja que el cel cobreix Gea completament; és l'únic ésser a la seva mesura. Els romans el van associar amb el seu déu Caelus.

El món abans de la seva creació era el Pontos.

Fills d'Úranos i de Gea són els sis Titans i les sis Titànides. I també els tres primers Ciclops, els tres Centimans i segons la tradició elegida també altres déus i deesses. Úranos tenia por que algun dels seus fills el destronés i per això els mantenia ocults dins del ventre de la seva mare. Però Gea va donar una falç a Cronos, un dels Titans, i aquest va tallar els genitals al seu pare. Del membre caigut al mar en va néixer Afrodita i de les gotes de sang que van rajar de la ferida en van sortir els Gegants, les Erínies i les Melíades.

== Enllaços externs ==
* http://mitosdelcielo.iespana.es/catala/uracat.htm

Uranos

'''Uranus''', ştiut şi ca Ouranos, reprezintă întruparea cerurilor, şi este cunoscut ca zeul cerului. El a fost primul fiu al Gaiei (pământul) şi a devenit soţul ei. După Hesiod, printre fiii lor se numărau Hyperion, Rhea, Phoebe şi Tethys). Alţi urmaşi sunt: Ciclopii, (care se numesc Brontes, Steropes şi Arges şi sunt cunoscuţi mai târziu ca "giganţii cu un singur ochi"), şi cei trei monştri numiţi Hecatonchire, fiecare având o sută de mâini şi 50 de capete. Numele lor sunt Briareus, Cottus şi Gyes. Alţi copii ai lui Uranus şi ai Gaiei sunt Erinye-le, care sunt spirite ale pedepsei şi zeiţe ale răzbunării. Erinye-le răzbunau relele făcute familiei, mai ales crima în cadrul familiei. După ce Uranus a fost castrat, sângele său a căzut pe pământ (Gaia) şi astfel au fost concepuţi Giganţii. Aceştia aveau infăţişări monstruoase şi erau foarte puternici. Similar, în unele versiuni, Afrodita este presupusă a se fi născut din spuma creată de organele sexuale ale lui Uranus după ce au fost aruncate în mare de fiul său, Cronos.

thumb|left|300px|''Castrarea lui Uranus'': frescă de  [[Giorgio Vasari şi Gherardi Christofano, c. 1560 (Sala di Cosimo I, Palazzo Vecchio, Florence)]]

Uranus era înfricoşat la vederea copiilor săi, Ciclopii şi Hecatoncheirele. (Într-o versiune diferită, Uranus era speriat de puterea lor uriaşă şi de faptul că îl puteau detrona foarte uşor). I-a ascuns departe în Tartarus (măruntaiele pământului), în Gaia, cauzându-i astfel dureri intense. Disconfortul era atât de mare, încât l-a rugat pe fiul său cel mai tânăr, Cronos, să îşi castreze tatăl, pentru ca fertilitatea lui să dispară şi ca alţi urmaşi monstruoşi să nu mai apară. Pentru a îndeplini acordul, Gaia a făcut o secere din adamanţiu, pe care i-a dat-o lui Cronos. În acea noapte, Uranus a venit să se culce cu Gaia. Pe când zeul cerului se apropia, Cronos a lovit cu secerea şi i-a tăiat organele genitale lui Uranus. Din sângele care a căzut din rană s-au născut nimfe şi giganţi, iar când Cronos a aruncat organele în mare, o spumă albă a apărut. Din această spumă s-a născut Afrodita, zeiţa dragostei şi pasiunii.

O versiune uşor diferită ne spune că Uranus, fiind atât de vast, o putea acoperi pe Mama Pământ (Gaia) şi putea foarte uşor să profite de ea, dar Gaia, obosită de fertilitatea exuberantă a ei, i-a rugat pe fiii săi să o elibereze de îmbrăţişarea excesivă a lui Uranus. Toţi au refuzat, în afară de Cronos. Înarmat cu o secere, l-a castrat pe Uranus, iar sângele care a căzut a dat naştere Erinye-lor (Furiilor), Giganţilor şi Meliae-lor (nimfe ale copacilor cenuşă manna). Şi când Cronos a aruncat secera în mare, Insula Corfu a apărut.)

După ce Uranus (cerul) a fost demasculinizat, cerul s-a despărţit de Gaia (pământul) şi Cronos a devenit regele zeilor. Mai târziu, Zeus (fiul lui Cronos) l-a detronat pe tatăl său şi a devenit zeul suprem al Pantheonului grec. 