<!-- Underarter skal ikke få taksoboks -->
300px|thumb|'''[[Berkshiregris''' (griserase)]]
300px|thumb|'''[[Vietnamesisk hengebuksvin''' (griserase)]]
'''Gris''' (''Sus scrofa domesticus'') er også kjent som '''svin''', '''tamgris''' og '''tamsvin''' og er en underart av villsvin (''Sus scrofa''). I vitenskaplig sammenheng blir tamgrisen også omtalt som ''Sus domesticus''.

Grisen ble trolig først domestisert i det nære Østen for omkring 9&nbsp;000 år siden<ref>[http://www.genetics.org/cgi/reprint/154/4/1785.pdf Giuffra E, Kijas JM, Amarger V, Carlborg O, Jeon JT, Andersson L. The origin of the domestic pig: independent domestication and subsequent introgression.] Lagt til 2. okt. 2007</ref>. Mye tyder imidlertid på at europeiske og asiatiske tamgriser har oppstått som følge av uavhengige prosesser.

== Tamgrisen==
Siden tamgris og villsvin er samme art kan de også parre seg og få forplantningsdyktig avkom. Det har resulterert i at de fleste såkalte villsvin i USA i dag egentlig er etterkommere av importerte ekte villsvin og rømte tamgriser. Slike blaningsgriser finnes også flere andre steder i verden og er et resultat av at tamgris ofte rømmer og parrer seg med villsvin. Tamgrisen blir gjerne mye større enn ekte villsvin. Også den er en alteter (omnivor), noe som betyr at den spiser både plante- og animalsk føde.

Hanndyr av arten kastrert hanngris kalles vanligvis ''galte'' (galt, gylte), men ordet kan i noen sammenhenger også være en benevnelse på en hanngris som ikke er kastrert. Ungene kalles gjerne bare ''grisunger'' eller ''smågris'', men når de blir omkring 2-3 måneder gamle benevnes de ofte som ''kultegriser''. Da er ungene avvendt.

== Grisen i Norge og Europa ==
I domestisert i Europa er noe uklart, men forskerne mener nå å kunne bevise at selve prosessen var en uavhengig prosess fra den domestiseringen av gris som fant sted i Asia for omkring 9&nbsp;000 år siden. Faktisk er det nå ført bevis for at grisen kan ha blitt domestisert på flere steder omtrent samtidig, herunder også flere steder i Europa<ref>[http://news.bbc.co.uk/2/hi/science/nature/4337435.stm Greger Larson (Oxford University). 2005. ''Pigs domesticated many times''. BBC News]</ref>.

Det eldste beviset man har for domestisert gris i Europa stammer fra Sveits og er omkring 7&nbsp;000 år gammelt. Mange forskere mener imidlertid at domestiseringen av gris i Europa kan ha skjedd noe tidligre. En nyere studie av tamgrisens DNA viser at den opprinnelig stammer fra det nære Midtøsten (østre Tyrkia) og trolig kom til Europa som delvis temmede villsvin med innvandrende folkeslag for omkring 8&nbsp;800-6&nbsp;000 år siden. Derfra har så den domestiserte grisen spredt seg videre, herunder også tilbake til Midtøsten, der den raskt konkurrerte ut villsvinet<ref>[http://news.bbc.co.uk/2/hi/science/nature/6978203.stm Liz Seward. 4. september 2007. ''Pig DNA reveals farming history''. BBC News]</ref>. Domestiseringen kan derfor ha vært en parallell prosess som skjedde uavhengig av hverandre på flere steder i verden.

Innblandingen av asiatiske tamgriser ser først ut til å ha startet på 1700-tallet.

== Grisens betydning ==
Knapt noe dyr på kloden har etterlatt seg et slikt vell av ord og uttrykk som grisen, og paradoksalt nok er de fleste kontroversielle. På den ene siden finner man en flom av respekt, på den andre det motsatte. Grisen figurerer i såvel kalender. I Norge har vi uttrykket «kjælegris» som understreker at grisen alltid har vært noe mer enn mat for oss.

== Griseraser og slaktegriser ==
thumb|right|[[Duroc (griserase) ]]
thumb|right|[[Norsk landsvin (griserase) ]]

Tamgrisen deles gjerne inn i raser, og det finnes et ukjent antall tamgrisraser rundt om i verden. I Europa og Nord-Amerika er såkallt landgris eller landrase den mest typiske griserasen. Dette er en grunnleggende (opprinnelig) hvit grisetype som er relativt lang og slank. Den eurpeiske landgrisen nedstammer fra den opprinnelige tamgrisen og har gjerne levd og utviklet seg i et område gjennom flere århundrer, men siden 1800-tallet har den blitt formet individuelt i ulike land.

I Norge begynte dette arbeidet for alvor etter andre verdenskrig, da behovet for energi i kostholdet gradvis avtok som følge av økt industrialisering og endrede arbeidsvaner i befolkningen. Behovet for mindre energi i kosten førte til at den fete grisen ikke lenger var ønskelig. Det førte fram til norsk landsvin, som altså i dag er den mest dominerende griserasen i Norge.

Systematisk avl med norsk landsvin begynte tidlig på 1960-tallet. Etter dette gikk utviklingen i retning av industrilandbruk. I dag er norsk griseoppdrett regnet blant de beste i verden, og Norge har blitt en betydelig eksportør av fagkunnskap på dette området, selv om landet som sådan klart er den minste produsenten av slaktegris i Skandinavia. Skandinavisk slaktegris er imidlertid kraftig influert av norske landsvingener, som har blitt de mest dominerende i disse landene. Også Finland har nå valgt å satse på norske landsvingener, sammen med en rekke andre europeiske land. Eksport foregår dessuten til USA.

Produksjonsgriser er sjelden rene raser, men som oftest blandingsgriser. For å oppnå gode produsjonsresultater (godt kjøtt og god inntjening) er det vanlig å krysse rasene seg i mellom, for å hente ut ulike rasers egenskaper. Avkommet av slik kryssavl blir ofte kalt hybrider, men per definisjon er dette ukorrekt. Hybrider kan nemlig bare oppstå som følge av parring mellom ulike arter, men disse «hybridene» er alle avkom etter svin av samme art. Derfor er slikt avkom egntlig bastarder.

I Norge er de mest vanlige avlsrasene norsk landsvin (L), norsk yorkshire (Y) og duroc (D). For sistnevnte brukes kun råner i slaktegrisproduksjon. Merkevaren «EdelGris» (fra Gilde Norsk Kjøtt) er faktisk en blanding mellom de nevnte rasene (50/25/25). Kjøttet stammer fra såkalt noroc (LYLD), som er en såkalt ''trerasekrysning'', avkommet etter ei norsk landsvin/yorkshiregris purke og en norsk landsvin/duroc råne. En annen type krysning er norhybrid, som er en torasekrysning mellom ei LY purke og en LL råne (25% yorkshiregris og 75% norsk landsvin). Avlsarbeidet i Norge ledes av Norsvin, som er en dominerende aktør innen griseavl og sædpruduksjon. Norsvin har også utstrakt eksport av gener og sæd til andre land.

En annen matgris som har oppstått i Norge er slekt som består av tre ville, store svinearter. Norsk skogssvin er en blanding mellom oppdrettet villsvin og norsk landsvin. Slikt kjøtt, som er svært smakfult og naturlig nok smaker av vilt, ble blant annet servert under OL på Lillehammer.

I senere tid er det også blitt innført hampshiregris fra Finland til Norge, for å styrke norsk slaktegrisproduksjon (i regi av Kjøtt- og fjørfebransjens Landsforbund). Blandinger med hampshiregris skal gi mørere og mer smakfult kjøtt påstås det. Prosjektet regnes som unikt, fordi Norge i all vesentlighet har vært en eksportør av gris de siste tiårene.

== Grisen som kjæledyr ==
thumb|right|En ekte «kjælegris»?
Det er lenge siden mennesket oppdaget at tamgrisen har en rekke utmerkede egenskaper som kjæledyr. Det er altså ikke tilfeldig at et begrep som «kjælegris» har oppstått. Grisen lar seg dressere og kose med på linje med en hund, også med hensyn til innendørs renslighet. Grisen har dessuten en fantastisk god luktesans, som med litt trening lar seg utnytte til  enn rekke nyttige formål. I Sør-Europa brukes blant annet grisen til å finne trøffel med. Trøffel er en naturlig godbit for griser, som etter litt trening villig leter opp denne meget kostbare delikatessen. Griser med slik trening blir gjerne omtalt som ''trøffelgriser''. Det er også gjort forsøk med griser til å lete opp sprengstoff, våpen, narkotika og mat, alle med svært tilfredsstillende resultater (både med hensyn til hva den finner og tiden det tar å trene den opp). Grisen er imidlertid ikke like hendig og bevegelig som en hund, som derfor er bedre egnet til noen av disse formålene.

De mest populære rasene som kjæledyr har vært kanadisk minigris og vietnamesisk hengebuksvin. Sistnevnte blir imidlertid svært stor og passer derfor best på et gårdsbruk eller en større eiendom. Det finnes ogå en svensk minigrisrase kalt swedish white, men denne har ikke rukket å bli like populær (ennå).

== Kastrasjon av hanngriser ==
thumb|Grisepurke med unger
Kastrasjon av hanngriser som ikke skal brukes i avl har vært vanlig over hele den industrialiserte delen av verden, for å kvitte seg med den såkalte «rånesmaken/rånelukten» på kjøttet, men fra 2009 blir dette forbudt i Norge. Fram til da er kastrering bare tillatt om det utføres under bedøvelse og av en veterinær. Rutinemessig kastrering skal derimot ikke foretas på gris eldre enn 4 uker. I Norge forskes det derfor nå inngående på løsninger som kan eliminere rånesmaken, og dersom de ikke lykkes vil forbudet kunne få store økonomiske følger for oppdretterne.

Rånelukt er hovedsakelig knyttet til substansene androstenon og skatol. Det er påvist genetisk sammenheng mellom rånelukt og kjønnsmodning hos hanngris, og mellom kjønnsmodning hos hanngris og purker. Gjennom å senke frekvensen av gener som er assosiert med et høyt nivå av rånelukt, håper forskerne over tid å kunne komme ned på et akseptabelt nivå for såkalt ''utsortert gris''.

Nyere forskning viser også at endringer i fôrsammensetningen kan gi store utslag på skatolnivået i fett. Det er blant annet oppdaget at potetstivelse kan ha en positiv innvirkning.

Det er ventet at Norges forbud mot kastrering også vil kunne føre til lignende konsekvenser i andre land, spesielt om forskerne finner en akseptabel løsning på rånesmaken.

{{ Taxobox
 | barva = pink
 | jméno = Prase domácí
 | obrázek = Sow with piglet.jpg
 | popis obrázku = Prasnice se seletem
 | šířka obrázku = 258px
 | říše = živočichové (Animalia)
 | kmen = strunatci (Chordata)
 | třída = savci (Mammalia)
 | řád = sudokopytníci (Artiodactyla)
 | čeleď = prasatovití (Suidae)
 | podčeleď = pravá prasata (Suinae)
 | rod = Prase (''Sus'')
 | druh = Prase divoké (Sus scrofa)
 | poddruh = Prase domácí (S. scrofa f. domestica)
 | binomické jméno = Sus scrofa f. domestica
 | druh popsal = L., 1758
}}

'''Prase domácí''' je domestikovaný savec, vyšlechtěný z prasete divokého. Jedná se o nejvýznamnější druh dobytka ve střední Evropě, např. v České republice se jich k 31. prosinci 2005 chovalo celkem 2&nbsp;876&nbsp;834.

Prase rychle přibývá na váze a je velmi plodné, v průměru mívá 8 až 14 mláďat. Většinou nezemře přirozenou smrtí, protože je poraženo pokud dosáhne určité porážkové hmotnosti. Pokud zvíře dosáhne tělesné dospělosti, již dále neroste. S takovými zvířaty se ale v zemědělství rozvinutých zemí nesetkáme, protože ta jdou na porážku mnohem dříve (vyjma vynikajících chlívek. V případě vepřína se prasata nejčastěji chovají v kotcích po více kusech nejčastěji stejné kategorie. Někdy může být u vepřínu i výběh. V některých zemích se chovají prasata pod otevřeným nebem - tedy extenzivně. V tomto případě mají malou boudičku, ve které spí, a ohrazený výběh, ve kterém se mohou pohybovat, nebo v kališti rochňat.

Vykastrovaní samci prasete se nazývají '''řezanci''', nevykastrovaní se nazývají '''kanci'''. Kanci obvykle nejsou vhodní pro potravinářskou výrobu, neboť páchnou.

Prase vydává zvuky tzv. ''chrochtání'' nebo ''kvičení''. Je porostlé svalovce. V Japonsku ho vodí na vodítku jako v Evropě psa.

Oslovení „prase“ se v lidské společnosti už dlouho používá jako nadávka. Označujeme tak člověka, který je nečistotný, zanedbaný nebo se nevhodně chová.

=== Prase v cizích jazycích ===

{| class="wikitable"
!česky
!prase
|-
|anglicky
|pig
|-
|francouzsky
|(le) cochon
|-
|italsky
|(il) maiale
|-
|španělsky
|(el) cerdo
|-
|německy
|Schwein
|-
|latinsky
|porcus
|}

== Související články ==
* Plemena prasat

Kategorie:Prasatovití
Kategorie:Domestikovaná zvířata
Kategorie:Zootechnika

ay:Khuchi
bat-smg:Paršos

bo:ཕག་པ་

cr:ᑰᐦᑰᔥ