náhľad|right|Mostový pavilón v Pforzheime, Nemecku, navrhnutý Robom a Léonom Krierovcami
'''Léon Krier''' (* 20. storočia, ale hlavne počas 80. rokov, patril medzi najvplyvnejších neotradicionalistických architektov a hlavne urbanistov. Jeho najznámejším projektom je návrh mestskej časti Poundbury v Dorchestri v Anglicku, ktorej zakladateľom bol Waleský princ. Bojoval za znovuobnovenie tradičného európskeho modelu mesta a mal veľký vplyv na formovanie skupiny Nový urbanizmus hlavne v Amerike.

Okrem dočasnej fasády na Benátskom bienále architektúry v roku Nemecku, je jeho jedinou zrealizovanou stavbou rodinný dom v Seaside na Floride (USA), kde sa podieľal aj na územnom pláne. 

Léon Krier je ženatý s umelkyňou Ritou Wolff a v súčasnosti žije v Provence. Je mladším bratom architekta Roba Kriera. 

===Kariéra=== 
Krier začal študovať architektúru na Stuttgartskej univerzite v Nemecku v polovici 60. rokov. V roku Jamesa Stirlinga v Londýne. V Anglicku strávil 20 rokov. Prvých päť u Stirlinga, neskôr učil v Architectural Association a v Royal College of art. V rokoch Chicagu. Od roku 1988 pôsobí ako konzultant pre Jeho kráľovskú výsosť Charlesa, princa z Walesu a pôsobil na viacerých amerických univerzitách. Od roku 1990 až do súčasnosti pracuje ako výtvarný riaditeľ a dizajnér nábytku Giorgetti.
Krier je známy svojou obranou klasickej architektúry a rekonštrukciou tradičného modelu „Európskeho mesta“. Na druhej strane, jeho práca ukazuje posun od racionálneho modernistického prístupu (návrh Univerzity v Bielfield, 1968) k narastajúcemu postmodernistickému a skutočne klasickému prístupu. Hlavným zlomom v jeho prístupe bol nerealizovaný návrh rekonštrukcie rodného mesta Luxemburg z roku 1978. 

===O architektúre a meste===
Hlavným princípom Krierových názorov je vysvetliť racionálne základy architektúry a mesta. Tvrdí že: „V jazyku symbolov nemôže dôjsť k nedorozumeniu“. Pre Kriera majú budovy racionálny poriadok a typológiu: dom, palác, chrám, veža, kostol, továreň, a zároveň strecha, stĺp, okno, čomu hovorí „pomenovateľné prvky“. So zväčšujúcimi sa projektmi argumentuje, že budovy by sa nemali zväčšovať, ale deliť. Napríklad v jeho nerealizovanom návrhu na školu v Saint-Quentin-en-Yvelines (1978) vo Francúzsku – škola sa stala akousi zmenšeninou mesta. Krier hovorí, že „Stavba musí byť nielen súčasná, ale aj uspokojivá v dlhšom časovom období.“ Vďaka hľadaniu takejto typologickej architektúry bola Krierova práca označená ako „architektúra bez štýlu“. 

===O vývoji mesta===
Krier napísal množstvo krátkych textov, ktoré boli zväčša uverejnené v časopise ''Architectural Design'' v priebehu 80. rokov. Často boli písané rukou vo forme náučných komentovaných diagramov proti modernistickému plánovaniu miest a jeho zámeru deliť mesto na zóny (bývanie, služby, priemysel, oddych, atď.). Podobne proti vyplývajúcim predmestiam, dochádzaniu do práce atď. Tvrdí že: „Mesto nie je veľká budova, budova nie je malé mesto, veľkú zákazku nemôže tvoriť jediná budova a mesto nemôže byť vytvorené chodbami a klimatizovanými átriami. Mesto sa skladá z ulíc a námestí, blokov budov a pamiatok.“

====Výber z manifestov Léona Kriera====
*Myšlienka rekonštrukcie
*Kritika zónovania
*Mesto a vidiek
*Kritika industrializácie
*Prvky urbanizmu
*Mesto v meste – Les Quartiers
*Veľkosť mesta
*Kritika modernizmu
*Organická versus mechanická kompozícia
*Mená a prezývky
*Budova a architektúra
*Rekonštrukcia európskeho mesta
*Európska kultúra v 21. storočí

thumb|Bridge pavilion, [[Pforzheim, Germany, by Robert and Léon Krier]]
'''Léon Krier''' (born Dorchester, Prince of Wales. In campaigning for the reconstruction of the traditional "European" city model, he has had a great influence on the New Urbanism movement, especailly in the USA.

To date, apart from a temporary façade at the 1980 Venice Biennale, some minor alterations to private homes, and a bridge pavilion (picture) the only building designed by Krier to actually be built is a house in the resort village of Seaside, Florida, USA (where he also advised on the masterplan). Indeed, in keeping with his uncompromising anti-modernist attitude, Krier has stated: “I am an architect, because I don’t build.”<ref>Ian Latham, "Léon Krier. A Profile....", ''Architectural Design'', vol. 57, no 1/2, 1987, p.37</ref>

Léon Krier was married to artist Rita Wolff (who sometimes made paintings based on her husband's urban visions), and now lives in Provence. 

Léon Krier is the younger brother of architect Rob Krier.

== Career ==
Krier began to study architecture at the University of Stuttgart, Germany, in the mid-1960s, but then gave it up in 1969 to go and work in the office of architect James Stirling in London, UK. Krier then spent 20 years in England, working for Stirling for three years, and later teaching at the Architectural Association and Royal College of Art. In 1987-90 Krier was the first director of the SOMAI, the Skidmore, Owings & Merrill Architectural Institute, in Chicago.

Though Krier is well-known for his defence of classical architecture and the reconstruction of traditional “European city” models, close scrutiny of his work in fact shows a shift from an early Modernist rationalist approach (project for University of classical approach. The project that marked a major turning point in his campaigning attitude towards the reconstruction of the traditional European city was his scheme (unrealised) for the 'reconstruction' of his home city of Luxembourg (1978), in response to continued modernization of the city.

==On architecture and the city==
The principle behind Krier’s writings has been to explain the rational foundations of architecture and the city, stating that “In the language of symbols, there can exist no misunderstanding”. That is to say, for Krier, buildings have a rational order and typology: a house, a palace, a temple, a campanile, a church; but also a roof, a column, a window, etc., what he terms “nameable objects”. As projects get bigger, he goes on to argue, the buildings should not get bigger, but divide up; thus, for instance, in his unrealised scheme for a school in Saint-Quentin-en-Yvelines (1978), France, the school became a “city in miniature”. In searching for such a typological architecture, Krier’s work has been termed “an architecture without a style”. However, it has also been pointed out that the appearance of his architecture is very much like Roman architecture, which he then places in all his projects, be it central London, Stockholm, Tenerife or Florida.”<ref>Charles Jencks, “Post-Modernism and Eclectic Continuity”, ''Architectural Design'', vol. 57, no 1/2, 1987, 25</ref>

== On the development of the city ==
Krier has written a number of short texts − many first published in the journal ''Architectural Design'' during the 1980s, often in his own hand-writing in the form of series of didactic annotated diagrams − against modernist town planning and its concern for dividing up the city into a system of zones (housing, shopping, industry, leisure, etc.), as well as the resultant suburbia, commuting, etc. Indeed, Krier sees the modern planner as a tyrannical figure.<ref>Leon Krier; 'Houses, Palaces, Cities', ''Architectral Design'', London, 54, 7/8, 1984.</ref> 