{{Riu |
Nom        = Besòs |
Foto       = 325px|thumb|right|Vista del riu a Sant Adrià de Besòs
 |
Llargada   = 17,7 |
Alçada     = ? |
Cabal      = 4,33 |
Àrea       = 1.039,0 |
Naixement  = aiguabarreig del<br>Congost |
Desemboca  = al Mediterrani <br>a Sant Adrià de Besòs |
Territoris =  Osona,<br>Vallès Oriental,<br>Vallès Occidental <br>i Barcelonès
}}
El '''Besòs''' és un català, amb un curs de 17,7 km, que neix a la Congost i desemboca al Barcelonès, al terme municipal de Sant Adrià de Besòs.

La seva conca travessa els municipis d'Aiguafreda, la Garriga, les Franqueses del Vallès, Canovelles, Granollers, Montmeló, Mollet del Vallès, Montcada i Reixac, Santa Coloma de Gramenet, Sant Adrià de Besòs i Barcelona.

El cabal del Besòs es típic de la Mediterrània, molt irregular al llarg de l'any.

== Afluents ==
El riu Besòs té cinc afluents principals:
* el Mogent
* el Congost
* el Tenes
* la riera de Caldes
* el Ripoll

== Conca Hidrogràfica ==
  
La conca del Besòs, amb una superfície de 1038 Km², es troba emmarcada entre les serralades Pre-litoral i Litoral, encara que la major part de la seva superfície es desenvolupa dins de la depressió del Vallès.
Els punts culminants de la divisòria d’aigües són: el Pla de la Calma (1350 m) i el La Mola (1100 m) i el Montcau (1035 m) a Collserola i el Corredor (634 m).

La major part dels cursos de la Conca del Besòs neixen a la part meridional de la serralada Pre-litoral configurant una xarxa de drenatge asimètrica, l’eix principal de la qual està format pels cursos fluvials del Congost i Tenes, la Ripoll. La longitud acumulada dels rius i rieres més importants de la conca és de 530 Km.

La conca té un règim hidrològic típicament mediterrani amb uns cabals d'estiatge molt baixos, de l'ordre de 2m³/seg. a la desembocadura, que s'arriben a multiplicar més de 1.000 vegades amb les tormentes de tardor.

La conca és deficitària en recursos hídrics. Importa del sistema Ter-Llobregat les dues terceres parts de l’aigua que consumeix.

S'hi troben dos aqüífers importants: La cubeta de la Llagosta i el Delta del Besòs amb una capacitat aproximada de 110 Hm³. 

Tot i ser una conca petita presenta una gran diversitat d’hàbitats, amb tres ambients clarament diferenciats:

la muntanya, que envolta la conca amb espais d’interès natural (Collserola, Sant Llorenç de Munt, els Cingles de Bertí, el Montseny i la Serra de Marina). 
les planes del Vallès, amb una important i continuadament creixent implantació urbana i industrial, i 
la desembocadura, que té un caire totalment urbà dins l’Àrea metropolitana de Barcelona.

L’activitat agrícola que va ser predominant fins la dècada dels 60, ocupant la major part del sòl disponible, ha deixat pas a la indústria, que poc a poc ha anat ocupant el sòl dedicat a l’agricultura, especialment el de regadiu i en particular el situat prop dels rius.

{{Fiume|
nomefiume=Besòs
|
immaginefiume=Rbesos01.jpg
|
lunghezza=53
|
altitudine=1.295
|
portata=4,33
|
bacino=1.039,0
|
nasce=dall'unione dei torrenti Mogent e Congost, in Catalogna
|
sfocia=nel Mar Mediterraneo presso Barcellona
|
attraversa=Spagna
}}
Il '''Besòs''' (nome in spagnolo: ''Besós'') è un fiume della Catalogna, in Spagna. Nasce nella comarca del Vallès Oriental e sfocia dopo un corso di appena 53 km nel Mar Mediterraneo tra Barcellona e Sant Adrià de Besòs. Tutto il suo bacino imbrifero è situato in Catalogna.

Il Besòs deve la sua relativa fama ad essere, assieme al Llobregat, uno dei due fiumi che lambiscono la città di Barcellona. Il fiume, che ha carattere torrentizio, nasce dall'unione dei torrenti Mogent e Congost e riceve durante il suo corso le acque dei fiumi tributari Tenes, Ripoll e Riera de Caldes. Durante il suo corso il Besòs attraversa i comuni di Aiguafreda, La Garriga, Les Franqueses del Vallès, Canovelles, Granollers, Montmeló, Mollet del Vallès, Montcada i Reixac, Santa Coloma de Gramenet, Sant Adrià de Besòs e Barcellona.

A causa del suo passaggio attraverso una zona densamente popolata ed industrializzata, durante gli anni Settanta ed Ottanta del secolo scorso il Besòs era tristemente famoso per essere il fiume più contaminato d'Europa. Dalla metà degli anni 1990 le sue acque sono state depurate ed oggi è al centro del ''Parc Fluvial del Besòs'', inaugurato nel 2004.