{{infobox Book | <!-- See Wikipedia:WikiProject Novels or Wikipedia:WikiProject Books -->
| name          = The Czar's Madman
| title_orig    = Keisri hull 
| translator    = George Kurman or <br/>Anselm Hollo
| image         = 200px|Cover of the English translation
| image_caption = Cover of the English translation
| author        = Jaan Kross
| illustrator   = 
| cover_artist  = 
| country       = Estonia
| language      = Estonian
| series        = 
| genre         = Historical novel
| publisher     = Eesti Raamat
| pub_date      = 1978
| english_pub_date = 1992
| media_type    = Print (Hardback & Paperback)
| pages         = 352 pp
| isbn          = N/A <!-- published before ISBN system -->
| preceded_by   = 
| followed_by   = 
}}

'''''The Czar's Madman''''' is a 1978 novel by Estonian writer Jaan Kross.

==Plot introduction==
This historical novel is about a Livonian nobleman, Timotheus von Bock, who has married a peasant girl named Eeva to prove everyone that good men are equal before nature, god and ideals. Eeva's brother Jakob analyses von Bock's life throughout his journal and tries to figure out if the nobleman is truly mad as everyone seems to believe. ''The Czar's Madman'' is arguably one of the most well-known Estonian novels in the world.

===Title===
The "Czar's Madman" is a reference to the main character who has been imprisoned for being so bold as to talk frankly to the Czar. This is enough to bring accusations of 'insanity'.

==Plot summary==
<!--Plot description needed here-->
The story is written in diary form, describing the impact of revolutionary thinking on the part of a family member.

Aristocrat Timotheus von Bock (the diarist's brother in law) writes a letter to the Czar criticising the way in which the Czar's family runs the country.  He justifies this act by an oath made to the Czar to give an honest appraisal of the situation.

'''"Keisri hull"''' on Jaan Krossi kirjutatud romaan, mis ilmus 1978. aastal. Peategelaseks on Liivimaa Võisiku mõisa aadlik Timotheus Eberhard von Bock (1787-1836), kes erineb tavalisest mõisnikutüübist. Tema päritolu, haridus, erandlik intellekt ning lahinguvaprus on temast teinud keiser Aleksander I sõbra. Bock šokeerib oma käitumisega aadelkonda, loobudes keisri vallastütre hiilgavast partiist ja abielludes naisega pärisorjade hulgast.

Teos on kirjutatud päevikuvormis, märkmeid teeb toimunu kohta fantaseeritud tegelane, Eeva vend Jakob.

==Sisukokkuvõte==

Tavatu lugu balti aadliku, Võisiku mõisahärra Timotheus von Bocki ja tema naise Eeva, endise lihtsa taluneiu, kompromissitust elust möödunud sajandi esimesel poolel. Raamat, mille ridadesse (ja ka nende vahele) on autor kirjutanud palju selliseid tõdesid, mille avaldamine kaasaegset teemat käsitlevas teoses olnuks esmatrüki ilmumise ajal mõeldamatu. Tugeva isiksuse ja diktatuuri vastasseisu teema ajendas paljude allasurutud tõdede taasärkamist ja aktualiseerumist.

Jaan Krossi „Keisri hull“ kujutab üht kõrgemas aukraadis olevat ohvitseri, kes julges ette võtta sammu parandamaks Vene tsaaririigi olukorda. Timotheus von Bock tahtis Venemaal panna aluse põhiseaduslikule riigikorrale. Ta  arvas, et tal on võimalus seda teha, kuna tal olid keiser Aleksander I isiklikult head suhted. Von Bock tahtis parandada eestlaste olukorda ning päästa neid sajandeid kestnud talupojaseisusest, ta tahtis, et eestlastel oleks rohkem võimalusi. Aeg polnud selleks aga  küps, sest tsaar ei tahtnud midagi kuulda von Bocki plaanist. Rahvale suuremate õiguste andmine ning enda omade piiramine ei kuulunud keiser Aleksander I kavadesse.

Timotheus saatis oma manifesti keisrile enne selle avaldamist Maapäeval. Ta oli varem andnud tsaarile lubaduse talle alati tõtt rääkida ning ta kavatses seda teha ka nüüd. Tsaar ei saanud selle manifesti avaldamist aga lubada, sest tagajärjed oleks võinud keisrile endale saatuslikuks saada. Timotheus von Bock saadeti vangilaagrisse avalikkusele põhjust avaldamata. Von Bock oli tahtnud teha head, kuid tingimused polnud sobivad. Seetõttu määras tema eetiline eneseteostus ta praktiliselt surma – Vene vanglate tingimused olid kohutavad, isegi vaatamata sellele, et talle kongi klaver viidi.

Kui üheksa aasta pärast vahetus Vene impeeriumi keiser, kelleks sai Nikolai I, siis pääses ka Timo vangistusest. Tõsi, see polnud tavaline ega täielik vabanemine: Timo oli tunnistatud vaimuhaigeks ning ta pidi elama Võisiku mõisavalitseja majas eluaegses koduarestis.