'''Nobelio fizikos premija''' () – kasmetinis apdovanojimas, kurį skiria Švedijos Karališkoji mokslų akademija. Tai viena iš šešių Nobelio premijų, o skiriama nuo Nobelio fondo ir yra laikoma prestižiškiausiu apdovanojimu fizikos srityje. Premija kasmet įteikiama ceremonijos gruodžio 10 d. (Nobelio mirties metinių) metu Švedijoje.

== Laureatai ==
=== 1901−1950 ===
{|class="wikitable sortable"
|- bgcolor="#cccccc"
! Metai
! style="width:20%" | Vardas
! style="width:20%" | Šalis
! Pastabos
|-
| 1901
| Wilhelm Conrad Röntgen
| 
| pripažįstant ypatingus nuopelnus, kuriuos perteikė atrasdamas nepaprastus spindulius.
|-
| 1902
| Hendrik Lorentz<br>Pieter Zeeman
|  
| pripažįstant ypatingus nuopelnus, kuriuos jie perteikė magnetizmo įtakos spinduliavimo fenomenui tyrinėjimais. (žr. Zimano efektas)
|-
|rowspan=2| 1903
| Antoine Henri Becquerel
| 
| pripažįstant ypatingus nuopelnus, kuriuos perteikė atrasdamas savaiminį radioaktyvumą.
|-
| Pierre Curie<br>Marie Curie
| <br>/
| pripažįstant ypatingus nuopelnus, kuriuos jie perteikė bendru radiacijos fenomeno, kurį atrado profesorius Henris Bekerelis, tyrinėjimu.
|-
| 1904 
| John William Strutt
| 
| už pačių svarbiausių dujų tankių tyrinėjimus ir už argono atradimą.
|-
| 1905
| Philipp Eduard Anton von Lenard
| 
| už darbus su katodiniais spinduliais.
|-
| 1906
| Joseph John Thomson
| 
| už nuopelnus teoriniuose ir eksperimentiniuose dujų elektrinio laidumo tyrimuose.
|-
| 1907
| Albert Abraham Michelson
|  
| už jo tikslius optinius instrumentus bei su jais susijusius spektroskopinius ir metrologinius tyrimus.
|-
| 1908
| Gabriel Lippmann
|  
| už spalvotos fotografijos metodą, pagrįstą interferencijos reiškiniu.
|-
| 1909
| Guglielmo Marconi<br>Karl Ferdinand Braun
| <br>
| už indėlį į bevielės telegrafijos vystymą.
|-
| 1910
| Johannes Diderik van der Waals
| 
| už jo darbą su dujų ir skysčių būsenų lygtimis.
|-
| 1911
| Wilhelm Wien
| 
| už šiluminio spinduliavimo dėsnių atradimą.
|-
| 1912
| Nils Gustaf Dalén
| 
| už automatinių ventilių, skirtų naudoti švyturių dujų akumuliatoriuose, išradimą.
|-
| 1913
| Heike Kamerlingh-Onnes
| 
| už medžiagų žemose temperatūrose tyrinėjimus, vedusius prie helio suskystinimo.
|-
| 1914
| Max von Laue
| 
| už Rentgeno spindulių kristalografijos atradimą.
|-
| 1915
| William Henry Bragg<br>William Lawrence Bragg
| 
| pripažįstant jų nuopelnus Rentgeno spindulių pagalba tyrinėjant kristalines struktūras.
|-
| 1916
| ''Nėra apdovanojimo''
|
| ''Piniginis prizas pervestas į fizikos premijos fondą.''
|-
| 1917
| Charles Glover Barkla
| 
| už elementų Rentgeno spindulių fluorescencijos atradimą.
|-
| 1918
| Max Planck
| 
| pripažįstant nuopelnus, kuriuos perteikė fizikos vystymui įvesdamas energijos kvantą. (žr. Planko konstanta)
|-
| 1919
| Johannes Stark
| 
| už Doplerio efekto atradimą kanaliniuose spinduliuose ir elektriniuose laukuose.
|-
| 1920
| Charles Edouard Guillaume
| 
| pripažįstant jo nuopelnus, kuriuos perteikė tiksliems matavimams fizikoje, atradęs anomalija nikelio plieno lydiniuose.
|-
| 1921
| Albert Einstein
| <br>
| už pagalbą teorinei fizikai, ypač už fotoefekto paaiškinimą.
|-
| 1922
| Niels Henrik David Bohr
| 
| už pagalbą tiriant atomų struktūrą ir spinduliavimo iš jų sklidimą.
|-
| 1923
| Robert Andrews Millikan
| 
| už jo darbus su elementariaisiais krūviais ir už fotoefektą.
|-
| 1924
| Karl Manne Georg Siegbahn
| 
| už jo atradimus ir tyrimus Rentgeno spindulių spektroskopijoje.
|-
| 1925
| James Franck<br>Gustav Ludwig Hertz
| 
| už dėsnių, nusakančių elektronų susidūrimus su atomais, atradimą.
|-
| 1926
| Jean Baptiste Perrin
| 
| už jo darbus tiriant netolydžios struktūros medžiagas, ypač už nusėdimo pusiausvyros atradimą.
|-
|rowspan=2| 1927
| Arthur Holly Compton
| 
| už efekto, pavadinto jo vardu, atradimą. (žr. Komptono efektas)
|-
| Charles Thomson Rees Wilson
| 
| už metodą, leidusį kondensuotų garų pagalba pamatytį dalelių, turinčių elektros krūvį, kelius. (žr. Vilsono kamera)
|-
| 1928
| Owen Willans Richardson
| 
| už jo darbus apie termijoninį spinduliavimą, ypač už Ričardsono dėsnio atradimą (pavadinta jo garbei).
|-
| 1929
| Louis de Broglie
| 
| už banginės elektronų prigimties atradimą. (žr. De Broilio hipotezė)
|-
| 1930
| Chandrasekhara Venkata Raman
| 
| už darbus apie šviesos sklaidą ir už Ramano sklaidos atradimą (pavadinta jo garbei).
|-
| 1931
| ''Nėra apdovanojimo''
|
| Piniginis prizas pervestas į fizikos premijos fondą.
|-
| 1932
| Werner Karl Heisenberg
| 
| už kvantinės mechanikos sukūrimą ir jos taikymą, kuris nuvedė prie alotropinių vandenilio formų atradimo.
|-
| 1933
| Erwin Schrödinger<br>Paul Dirac
| <br>
| už naujų produktyvių atominės teorijos formų atradimą.
|-
| 1934
| ''Nėra apdovanojimo''
|
| ''pusė piniginio prizo pervesta į Pagrindinį fondą, likusi pusė - į fizikos premijos fondą.''
|-
| 1935
| James Chadwick
| 
| už neutrono atradimą.
|-
|rowspan=2| 1936
| Victor Franz Hess
| 
| už kosminio spinduliavimo atradimą.
|-
| Carl David Anderson
| 
| už pozitrono atradimą.
|-
| 1937
| Clinton Joseph Davisson<br>George Paget Thomson
| <br>
| už eksperimentinį elektronų difrakcijos kristaluose atradimą.
|-
| 1938
| Enrico Fermi 
| 
| už naujų radioaktyvių elementų, gautų neutronų švitinimų, egzistavimo demonstravimą ir už branduolinių reakcijų, sukeltų lėtais neutronais, atradimą.
|-
| 1939
| Ernest Lawrence
| 
| už ciklotrono išradimą bei tobulinimą bei rezultatus, gautus jį panaudojant.
|-
| 1940
|rowspan=3| ''Nėra apdovanojimų''
|rowspan=3|
|rowspan=3| ''pusė piniginio prizo pervesta į Pagrindinį fondą, likusi pusė - į fizikos premijos fondą.''
|-
| 1941
|-
| 1942
|-
| 1943
| Otto Stern
| 
| už indėlį vystant molekulinių spindulių metodą ir už protono magnetinio momento atradimą.
|-
| 1944
| Isidor Isaac Rabi 
| 
| už rezonansinį metodą, skirtą magnetinėms branduolių savybėms užrašyti.
|-
| 1945
| Wolfgang Pauli
| 
| už Draudimo principo atradimą (dabar vadinamu Pauli  draudimo principu).
|-
| 1946
| Percy Williams Bridgman
| 
| už aparato, galinčio sukurti tin aukštą slėgį, išradimą ir už atradimus aukšto slėgio fizikoje.
|-
| 1947
| Edward Victor Appleton
| 
| už viršutinės atmosferos fizikos tyrinėjimą, ypač už dabar vadinamą Apletono sluoksnio atradimą.
|-
| 1948
| Patrick Maynard Stuart Blackett
| 
| už Vilsono kameros vystymą ir su tuo susijusius atradimus branduolinės fizikos ir kosminio spinduliavimo srityse.
|-
| 1949
| Hideki Yukawa
| 
| už mezonų egzistavimo prognozę remiantis teoriniais darbais apie branduolines jėgas.
|-
| 1950
| Cecil Frank Powell
| 
| už fotografinio metodo branduoliniams procesams tirti vystymą ir atradimus, susijusius su mezonais, taikant šį metodą.
|-
|}

=== 1951−2000 ===
{|class="wikitable sortable"
|- bgcolor="#cccccc"
! Metai
! style="width:20%" | Vardas
! style="width:20%" | Šalis
! Pastabos
|-
| 1951
| John Douglas Cockcroft<br>Ernest Thomas Sinton Walton
| <br>
| už novatorišką darbą atomų virsmuose, sukeltuose dirbtinai pagreitintomis dalelėmis.
|-
| 1952
| Felix Bloch<br>Edward Mills Purcell
| 
| už tikslių branduolinių magnetinių skaičiavimų metodų vystymą ir su tuo susijusius atradimus.
|-
| 1953
| Frits Zernike
| 
| už fazinio kontrasto metodo demonstravimą, ypač už fazinio kontrasto mikroskopo išradimą.
|-
|rowspan=2| 1954
| Max Born
| 
| už esminius tyrinėjimus kvantinėje mechanikoje, ypač jo statistinį bangos funkcijos paaiškinimą.
|-
| Walther Bothe
| 
| už atsitiktinumo metodą ir su juo susijusius atradimus.
|-
| rowspan=2| 1955
| Willis Eugene Lamb
| 
| už atradimus, susijusius su vandenilio spektru. (žr. Lamo poslinkis)
|-
| Polykarp Kusch 
| 
| už tikslų elektrono magnetinio momento nustatymą.
|-
| 1956
| William Bradford Shockley<br>John Bardeen<br>Walter Houser Brattain
| 
| už puslaidininkių tyrimus ir tranzistoriaus afekto atradimą.
|-
| 1957
| Chen Ning Yang (楊振寧)<br>Tsung-Dao Lee (李政道)
| <br>
| už jų lyginumo pažeidimų tyrinėjimus, kurie nuvedė prie svarbių atradimų, susijusių su elementariosiomis dalelėmis.
|-
| 1958
| Pavel Alekseyevich Čerenkov<br>Il'ia Frank<br>Igor Yevgenyevich Tamm
| 
| už Čerenkovo-Vavilovo efekto atradimą ir paaiškinimą.
|-
| 1959
| Emilio Gino Segrè<br>Owen Chamberlain
|  
| už antiprotono atradimą.
|-
| 1960
| Donald Arthur Glaser
| 
| už burbulinės kameros išradimą.
|-
|rowspan=2| 1961
| Robert Hofstadter
| 
| už jo novatoriškas elektronų sklaidos atomų branduoliuose studijas ir už tuo būdų pasiektus atradimus branduolių struktūroje.
|-
| Rudolf Ludwig Mössbauer
| 
| už jo tyrimus gama spinduliuotės rezonansinėje sugertyje.
|-
| 1962
| Lev Davidovich Landau
| 
| už jo novatoriškas kondensuotųjų medžiagų teorijas, ypač už skystą helį.
|-
|rowspan=2| 1963
| Eugene Paul Wigner
| 
| už jo indėlį į atomo branduolių ir elementariųjų dalelių teorijas, ypač už pagrindinių simetrijos principų atradimą ir taikymą.
|-
| Maria Goeppert-Mayer<br>J. Hans D. Jensen
| <br>
| už jų atradimus branduolių sluoksnių struktūroje.
|-
| 1964
| Charles Hard Townes<br>Nicolay Gennadiyevich Basov<br>Aleksandr Prokhorov
| <br><br>
| už esminius darbus kvantinėje elektronikoje, nuvedusių prie generatorių ir stiprintuvų konstravimo, paremtu mazerio-lazerio principu.
|-
| 1965
| Richard Phillips Feynman
| <br><br>
| už jų esminius darbus kvantinėje elektrodinamikoje.
|-
| 1966
| Alfred Kastler
| 
| už optinių metodų Herco rezonansams atomuose tirti atradimą ir vystymą.
|-
| 1967
| Hans Albrecht Bethe
| 
| už jo indėlį į branduolinių reakcijų teoriją, ypač kas sieja energijos gamybą žvaigždėse.
|-
| 1968
| Luis Walter Alvarez
| 
| už jo lemiamą indėlį į elementariųjų dalelių fiziką, o tiksliau, už didelio numerio rezonansinių būsenų atradimą, kurį padaryti leido jo atradimai naudojant vandenilio burbulines kameras ir duomenų analizę.
|-
| 1969
| Murray Gell-Mann
| 
| už indėlį ir atradimus elementariųjų dalelių ir jų sąveikos klasifikavime.
|-
|rowspan=2| 1970
| Hannes Olof Gösta Alfvén
| 
| už esminį darbą ir atradimus magnetohidrodinamikoje su produktyviais taikymais įvairiose plazmos fizikos srityse.
|-
| Louis Eugene Félix Néel
| 
| už esminį darbą ir atradimus antiferomagnetizme ir feromagnetizme, nuvedusius prie svarbių taikymų kieto kūno fizikoje.
|-
| 1971
| Dennis Gabor
| 
| už holografijos metodo išradimą ir vystymą.
|-
| 1972
| John Bardeen<br>Leon Neil Cooper<br>John Robert Schrieffer
| 
| už superlaidumo teorijos sukūrimą (dar žinomą kaip BCS teorija).
|-
|rowspan=2| 1973
| Leo Esaki<br>Ivar Giaever
| <br>
| už jų eksperimentinius tuneliavimo reiškinio puslaidininkiuose ir superlaidininkuose.
|-
| Brian David Josephson
| 
| už jo teorines supersrovės per tunelinį barjerą savybių prognozes, tiksliau tuos fenomenus, kurie žinomi kaip Džozefsono eketas.
|-
| 1974
| Martin Ryle<br>Antony Hewish
| 
| už jų novatoriškus tyrimus radijo astrofizikoje: M.Rylei už jo pulsarų atradime.
|-
| 1975
| Aage Niels Bohr<br>Ben Roy Mottelson<br>Leo James Rainwater
| <br><br>
| už sąryšio tarp kolektyvinio judėjimo ir dalelės judėjimo atomų branduoliuose atradimą ir už atomo branduolio teorijos, pagrįstos šiuo sąryšiu, vystymą.
|-
| 1976
| Burton Richter<br>Samuel Chao Chung Ting
| 
| už jų novatorišką darbą atrandant naujo tipo sunkiąją elementariąją dalelę (t.y. už J/ψ dalelę, kuri patvirtino, kad barioninė medžiaga yra sudaryta iš kvarkų).
|-
| 1977
| Philip Warren Anderson<br>Nevill Francis Mott<br>John Hasbrouck van Vleck
| <br><br>
| už jų esminius teorinius elektroninės magnetinių ir neorientuotų sistemų struktūros tyrimus.
|-
|rowspan=2| 1978
| Pyotr Leonidovich Kapitsa
| 
| už pamatinius išradimus ir atradimus žematemperatūrėje fizikoje.
|-
| Arno Allan Penzias<br>Robert Woodrow Wilson
| <br>
| už kosminės mikrobanginės foninės spinduliuotės atradimą.
|-
| 1979
| Sheldon Lee Glashow<br>Abdus Salam<br>Steven Weinberg
| <br><br>
| už indėlį į vieningos silpnosios ir elektromagnetinės sąveikos tarp elementariųjų dalelių teoriją.
|-
| 1980
| James Watson Cronin<br>Val Logsdon Fitch
| 
| už fundamentinės simetrijos principų pažeidimų atradimo neutralių K mezonų skilime. (žr. CP pažeidimas)
|-
|rowspan=2| 1981
| Nicolaas Bloembergen<br>Arthur Leonard Schawlow
| <br>
| už indėlį į lazerinės spektroskopijos vystymą.
|-
| Kai Manne Börje Siegbahn
| 
| už indėlį į didelės raiškos elektronų spektroskopijos vystymą.
|-
| 1982
| Kenneth Wilson
| 
| už jo krizinio fenomeno fazinių virsmų sąryšyje teoriją.
|-
|rowspan=2| 1983
| Subrahmanyan Chandrasekhar
| 
| už jo teorines ir eksperimentines fizikinių procesų svarbos žvaigždžių struktūroje ir evoliucijoje studijas. (žr. Čandrasekaro riba)
|-
| William Alfred Fowler
| 
| už jo teorines ir eksperimentines branduolinių reakcijų svarbos cheminių elementų Visatoje formavimesi studijas.
|-
| 1984
| Carlo Rubbia<br>Simon van der Meer
| <br>
| už jų lemiamą indėlį į didelį projektą, nuvedusio prie lauko dalelių (silpnosios sąveikos tarpininkų) W ir Z atradimo.
|-
| 1985
| Klaus von Klitzing
| 
| už kvantinio Holo efekto atradimą.
|-
|rowspan=2| 1986
| Ernst Ruska
| 
| už jo esminius darbus elektronų optikoje ir už pirmojo elektronų mikroskopo sukūrimą.
|-
| Gerd Binnig<br>Heinrich Rohrer
| <br>
| už skleidimo tuneliavimo mikroskopo kūrimą.
|-
| 1987
| Johannes Georg Bednorz<br>Karl Alexander Müller
| <br>
| už svarbų laimėjimą superlaidumo keramikinėse medžiagose atradime.
|-
| 1988
| Leon Max Lederman<br>Melvin Schwartz<br>Jack Steinberger
| 
| už neutrinų pluošto metodą ir leptonų dubleto struktūros demonstravimą neutrino atradime.
|-
|rowspan=2| 1989
| Norman Foster Ramsey
| 
| už atskirų vibracinių laukų metodo išradimą ir jo panaudojimą vandeniliniame mazeryje ir kituose atominiuose laikrodžiuose.
|-
| Hans Georg Dehmelt<br>Wolfgang Paul 
| <br>
| už jonų spąstų technikos vystymą.
|-
| 1990
| Jerome Friedman<br>Henry Way Kendall<br>Richard Taylor
| <br><br>
| už novatoriškus giluminės neelastingos elektronų sklaidos nuo protonų ir neutrinų tyrimus, kuri turėjo didelę reikšmę kvarkų modelio fizikoje vystymui.
|-
| 1991
| Pierre-Gilles de Gennes
| 
| už atradimą, jog metodai, naudojami tvarkos fenomenui paprastose sistemose tirti, gali būti apibendrinti ir labiau komplikuotoms medžiagų formoms, konkrečiai skystiesiems kristalams ir polimerams.
|-
| 1992
| Georges Charpak
| 
| už dalelių detektorių išradimą ir vystymą, o tiksliau, už daugiavielę proporcingąją kamerą.
|-
| 1993
| Russell Alan Hulse<br>Joseph Hooton Taylor Jr.
| 
| už naujo tipo pulsaro (gravitaciją.
|-
|rowspan=2| 1994
| Bertram Brockhouse
| 
| už neutroninės spektroskopijos vystymą ir už novatorišką indėlį į neutronų sklaidos, naudojamą kondensuotųjų medžiagų tyrimuose, vystymą.
|-
| Clifford Glenwood Shull
| 
| už neutronų difrakcijos technikos vystymą ir už novatorišką indėlį į neutronų sklaidos, naudojamą kondensuotųjų medžiagų tyrimuose, vystymą.
|-
|rowspan=2| 1995
| Martin Lewis Perl
| 
| už tau leptono aptikimą ir už novatorišką eksperimentinį indėlį į leptonų fiziką.
|-
| Frederick Reines
| 
| už neutrinų aptikimą ir už novatorišką eksperimentinį indėlį į leptonų fiziką.
|-
| 1996
| David Morris Lee<br>Douglas D. Osheroff<br>Robert Coleman Richardson
| 
| už Helio 3 supertakumo atradimą.
|-
| 1997
| Steven Chu<br>Claude Cohen-Tannoudji<br>William Daniel Phillips
| <br><br>
| už atomų šaldymo ir kaupimo, pasitelkiant lazerio šviesą, metodų vystymą. (žr. Lazerinis šaldymas)
|-
| 1998
| Robert Laughlin<br>Horst Ludwig Störmer<br>Daniel Chee Tsui
| <br><br>
| už jų naujos kvantinių skysčių su trupmeninių krūvių ryšiais formos atradimą. (žr. Trupmeninis kvantinis Holo efektas)
|-
| 1999
| Gerardus 't Hooft<br>Martinus Veltman
| 
| už elektrosilpnosios sąveikos kvantinės struktūros aiškinimą.
|-
|rowspan=2| 2000
| Zhores Ivanovich Alferov<br>Herbert Kroemer
| <br>
| už puslaidininkių heterostruktūrų, naudojamų optoelektronikoje, vystymą.
|-
| Jack Kilby
| 
| už vaidmenį išrandant integrines grandines.
|-
|}

=== 2001−2007 ===
{|class="wikitable sortable"
|- bgcolor="#cccccc"
! Metai
! style="width:20%" | Vardas
! style="width:20%" | Šalis
! Pastabos
|-
| 2001
| Carl Edwin Wieman
| <br><br>
| "už pasiekimus atskiestų šarminių atomų dujų Bozės-Einšteino kondensacijoje ir už ankstesnes esmines kondensatų savybių studijas.
|-
|rowspan=2| 2002
| Raymond Davis Jr.<br>Masatoshi Koshiba
| <br>
| už novatoriškus indėlius į astrofiziką, o tiksliau, už kosminių neutrinų aptikimą.
|-
| Riccardo Giacconi
| 
| už novatorišką indėlį į astrofiziką, kuris leido atrasti kosminės Rentgeno spinduliuotės šaltinius.
|-
| 2003
| Alexei Alexeevich Abrikosov<br>Vitaly Lazarevich Ginzburg<br>Anthony James Leggett
| <br><br>
| už novatoriškus įnašus į superlaidininkų teoriją ir superskysčius.
|-
| 2004
| David J. Gross<br>Hugh David Politzer<br>Frank Wilczek
| 
| už asimptotinės laisvės stipriosios sąveikos teorijoje atradimą.
|-
|rowspan=2| 2005
| Roy Glauber
| 
| už indėlį į optinės koherencijos kvantinę teoriją.
|-
| John Hall<br>Theodor Hänsch
| <br>
| už indėlį į tikslios lazerinės spektroskopijos vystymą, įtraukiant optinio dažnio šukų metodą.
|-
|2006
| John Mather<br>George Smoot
| 
| už juodo kūno formos ir reliktinės spinduliuotės anizotropijos atradimą.
|-
|2007
| Albert Fert<br>Peter Grünberg
| <br>
| už milžiniškos magnetovaržos efekto atradimą.
|-
|}

== Nuorodos ==

* [http://www.nobelprize.org/nobel_prizes/physics/ Oficiali Nobelio fizikos premijos svetainė]

Der '''Nobelpreis für Physik''' ist die höchste Auszeichnung für Leistungen auf dem Gebiet der Physik, die jedes Jahr in Stockholm am 10. Dezember verliehen wird, dem Todestag des Preisstifters Alfred Nobel (1833–1896).

== Nobelkomitee für Physik ==

Dem Nobelkomitee für Physik der Königlich Schwedischen Akademie der Wissenschaften gehörten 2005 an:
* Sune Svanberg, Professor für Atomphysik, Vorsitzender
* Lars Bergström, Professor für Theoretische Physik, Sekretär
* Per Carlson, Professor für Elementarteilchenphysik
* Mats Jonson, Professor für die Physik kondensierter Materie
* Joseph Nordgren, Professor für die Physik weicher Gammastrahlung
* Lennart Stenflo, Professor für Plasmaphysik
* Ann-Kristin Danielsson, Administrator

== Nominierungsprozess ==

Der Nominierungsprozess für den Nobelpreis beginnt im September, d.h. vor der Bekanntgabe der Vorjahrespreisträger, mit der Versendung von Einladungen an Wissenschaftler zahlreicher Länder durch die Schwedische Akademie der Wissenschaften, in denen diese um Vorschläge für Kandidaten für den Nobelpreis des kommenden Jahres gebeten werden. Im einzelnen sind dies
* schwedische und auswärtige Mitglieder der Königlich Schwedischen Akademie der Wissenschaften
* Mitglieder des Nobelkomitees für Physik
* bisherige Preisträger des Nobelpreises für Physik
* Ordentliche und Außerordentliche Professoren der Physik an den Universitäten und technischen Instituten in Schweden, Dänemark, Finnland, Island und Norwegen sowie dem Karolinska Institutet in Stockholm
* Inhaber von vergleichbaren Lehrstühlen von mindestens sechs weiteren Universitäten oder Technischen Hochschulen - die Auswahl erfolgt durch die Akademie der Wissenschaften, so dass eine geeignete Streuung über verschiedene Länder und Fachgebiete gewährleistet ist.
* andere Wissenschaftler, die die Akademie für geeignet hält.

Die angeschriebenen Personen haben das Recht, bis zum 1. Februar Vorschläge beim Nobelkomitee einzureichen. Obwohl viele Kandidaten mehrfach vorgeschlagen werden, belief sich die Anzahl der Nominierungen in den letzten Jahren auf etwa 250 bis 350 pro Jahr.

Das Nobelkomitee, das in den letzten Jahren durch außerordentliche Mitglieder mit gleichem Stimmrecht erweitert wurde, bestimmt fünf Mitglieder, die im Frühjahr und Sommer die Nominierungen sichten und mit der Hilfe unabhängiger Experten prüfen. Das Komitee beschließt im frühen Herbst seine Empfehlungen an die Akademie, die Anfang Oktober über die Vorschläge abstimmt. Die Akademie kann den Preis an einen, zwei oder drei Personen verleihen und gibt ihre Entscheidung, die endgültig und ohne Einspruchsmöglichkeit ist, an die Preisträger und die Presse weiter. Informationen über die Nominierungen, die Prüfungen und Meinungen den Preis betreffend werden für 50 Jahre geheim gehalten.

== Preisverleihung ==

Am 10. Dezember werden die Preisträger zusammen mit den Chemie-, Medizin-und Literaturpreisträgern nach Stockholm zur offiziellen Verleihung durch den schwedischen König eingeladen. Sie erhalten bei diesen Feierlichkeiten die Nobelmedaille, ein persönliches Diplom und das Preisgeld von derzeit 10 Millionen Schwedischen Kronen (etwa 1,1 Mio. Euro), das sich die Preisträger einer Kategorie teilen. Anschließend hält jeder Preisträger einen Nobelvortrag, in dem meist die Grundlagen und Hintergründe der ausgezeichneten Leistung dargelegt werden. Der Friedensnobelpreis wird in Oslo verliehen.

== Kontroversen ==

In der mehr als hundertjährigen Geschichte des Nobelpreises lösten einige Entscheidungen Reaktionen aus, die von Unverständnis bis hin zu Empörung reichten - in der Physik vor allem aufgrund der Nichtberücksichtigung eines Wissenschaftlers bei der Preisverleihung.

* Chung-Yao Chao konnte 1930 als erster Positronen aus der Elektron-Positron-Paarerzeugung nachweisen (auch wenn er nicht wusste, worum es sich handelte), mit dem Preis für die Entdeckung wurde aber Carl David Anderson ausgezeichnet. Chao starb 1998, der Nobelpreis blieb ihm versagt.
* Lise Meitner wurde trotz dreier Nominierungen nicht mit dem Nobelpreis ausgezeichnet. Sie starb 1968.
* Parität und wurde mit dem ersten Wolf-Preis für Physik ausgezeichnet, der Nobelpreis blieb ihr aber versagt. Sie starb 1997.
* Radiopulsar, wurde aber bei der Preisverleihung 1974 nicht berücksichtigt. Ein prominenter Verfechter der Ansprüche Bells war Fred Hoyle.
* Fred Hoyle wurde bei der Preisverleihung 1983 nicht berücksichtigt, obwohl selbst der Preisträger William A. Fowler die Leistungen Hoyles für die Entwicklung des Konzepts der stellaren Nukleosynthese anerkannte.

== Nobelsymposien ==

Das Nobelkomitee führt seit 1965 Symposien durch, die sich mit Themengebieten beschäftigen, die sich im Umbruch befinden, oder die von zentraler kultureller oder sozialer Bedeutung sind. Von den 144 durchgeführten Veranstaltungen (davon 12 Jubiläumsveranstaltungen) befassten sich 30 mit Themen aus der Physik, davon die erste 1968 mit der „Elementarteilchentheorie“. Das letzte physikalische Symposium im Juni 2006 war dem Themenbereich „Kosmische Chemie und molekulare Astrophysik“ gewidmet.