{{קבוצה אתנית|
שם = צ'רקסים |
תמונה = מרכז|180px להקת מחול צ'רקסית מהרי הקווקז|
אוכלוסייה = 600,000-700,000 דוברי השפה|
ריכוזי אוכלוסייה = הפדרציה הרוסית, ארצות המזרח התיכון, טורקיה, גרמניה, צרפת|
 שפות = אדיגית, שפת הארץ בה הם גרים|
דת = סוני, נצרות |
קבוצות = עמים קווקזים אחרים|
}}

ה'''צ'רקסים''' הנקראים בפי עצמם '''אדיגים''' (בקווקזי שמורכב מ-12 שבטים לוחמים שנפוץ בעיקר בשטחי צפון קווקז, גליל: האחד- גליל התחתון והשני-גליל העליון.

==מקור השם==
המונח "צ'רקסים" מקורו בשפה הטורקית או הרוסית. שמם המקורי, בו הם מכנים את עצמם, הוא '''אדיגים'''. אדיגה פירושו "האדם המושלם"- שם המסמל את שאיפתם לשלמות בכל דרכיהם. לעתים נקראים גם עמים קווקזיים אחרים בשם "צ'רקסים", שכן שם זה נועד במקורו לתאר עמים קווקזים באופן כללי.

== מקור == 
|שמאל|ממוזער|250px|מפת אזור הקווקז
מקורם של הצ'רקסים בצפון הקווקז והם נחשבים לאחד מהעמים העתיקים בעולם. הצ'רקסים היו אחד מהעמים הגדולים והחשובים בצפון הקווקז, ונחשבים למתיישבים הראשונים הידועים בקווקז.  
הקווקז היה מיושב כבר בתקופת האבן. בערך בשנת 4000 לפנה"ס התקיימה בצפון הקווקז תרבות המייקופ, שהשפיעו על כל התרבויות המאוחרות יותר בצפון הקווקז ואף בחלקים אחרים של דרום רוסיה כיום. מימצאים ארכאולוגיים, בעיקר של דולמנים (גלי-עד) בצפון-מערב הקווקז, מעידים על תרבות מלינרית. בשנת 400 לפנה"ס לערך נוסדה הממלכה האדיגית בשם "סינד מאוטייר". 

=== תקופת הממלוכים ===

מרבית הממלוכים היו עבדים צ'רקסיים וטורקיים שהובאו על ידי הסולטנים הערביים כדי לשמש ככוח צבאי. במאה ה- 13 הצליחו הממלוכים לתפוס את השלטון בקהיר, ובכך הפכו הממלוכים לבעלי ההשפעה הגדולים בעולם המוסלמי.  התקופה הממלוכית עצמה מתחלקת לשתי תקופות: תקופת שלטון '''הבחרי''' שחלק מהסולטנים הראשונים בו היו צ'רקסיים, ותקופת שלטון '''הבורג'י''' שכמעט כל הסולטנים בו היו ממוצא צ'רקסי.

גם לאחר כיבושה של מצרים בידי העות'ומאנים, המשיכו הצ'רקסים לשלוט במצרים עד המאה ה- 18. עם עלייתו לשלטון של מוחמד עלי פשה, נרצחו כמעט כל הממלוכים הבכירים והנותרים ברחו לסודאן. כיום חיים כמה אלפי צ'רקסים במצרים, צאצאי אותם ממלוכים. עד עלייתו של גמאל עבד אל נאצר היוו הצ'רקסים אליטה במצרים.

=== כיבוש הקווקז והשואה הצ'רקסית ===

הצ'רקסים התנצרו לפני המאה החמישית אבל היו מושפעים עדיין על ידי אלים אנמיים. במאה החמש עשרה, בהשפעת הטטרים של קרים ואנשי דת עות'ומניים, התאסלמו הצ'רקסים.

לאורך ההיסטוריה עמד הקווקז תחת התקפותיהן של אימפריות רבות שביקשו לשלוט באזור בשל מיקומו האסטרטגי. במאה ה- 18 החליטה הצארות הרוסית לכבוש את האזור. (המלחמה הרוסית-צ'רקסית שכללה בתוכה את מלחמת קווקז). עמי הקווקז התאחדו בלחימתם מול הרוסים תחת הנהגתם של האימאם שאמיל, גאזי מוחמד(שניהם מדאגסטן, גאזי מוחמד ידוע גם כ'''גאזי מולאה'''), ושייח' מנסור (מצ'צ'ניה). תחילה ביקשו הצ'רקסים את עזרתם של האנגלים והצרפתים אך לא קיבלו מענה. רק מאוחר יותר, לקראת סופה של הלחימה, ניסו האנגלים לשלוח אמצעי לחימה ללוחמים הקווקזים. האימפריה עות'ומאנית תמכה בלוחמים הקווקזים בלחימה מול הרוסים בתקווה שבכך תשיג השפעה בקווקז. המלחמה ארכה 101 שנים בסיומה כבשה רוסיה הצארית את הקווקז.

כיבוש הקווקז על ידי מאה ה-19 הביא להרס והרג רב בקרב הצ'רקסים, קרוב למיליון וחצי צ'רקסים נרצחו וכמעט 90% מהצ'רקסים הוגלו ממולדתם. שואת הצ'רקסים נחשבת בעיני היסטוריונים רבים לשואה הגדולה ביותר במאה ה- 19. האימפריה העות'מאנית, ששלטה במרבית השטח שמדרום לרוסיה וראתה בהם לוחמים אמיצים ומנוסים, קלטה אותם בשטחיה ועודדה אותם להתיישב באזורי ספר בעייתיים. רבים מהצ'רקסים נמכרו בשוקי עבדים בטורקיה.

=== הצ'רקסים במזרח התיכון בעת החדשה ===

פיזורם של הצ'רקסים לאזורי הספר נעשה כחלק מנסיונותיה של האימפריה העות'ומאנית לחזק את גבולותיה. כך הגיעו צ'רקסים רבים למזרח התיכון, והתיישבו בשטחים הכוללים היום את המדינות הבאות:

*איחוד האירופאי, מתסתמן שינוי ביחס למיעוטים, הכוללל מתן זכויות וביטוי למיעוטים החיים במדינה.

*רמת הגולן, טרם מלחמת ששת הימים מנו הצ'רקסים את רוב האוכלוסייה ברמת הגולן ומספרם נאמד ב- 30,000. היישוב הצ'רקסי הבולט בגולן היה העיר קונייטרה.

שמאל|ממוזער|250px|להקת מחול צ'רקסית מהקווקז מופיעה בכפר כמא
*ירדן - לצ'רקסים תפקיד מרכזי בהיסטוריה של הממלכה הירדנית. הצ'רקסים הראשונים שהגיעו לירדן התיישבו בכפרים באזור בו הוקמה במהלך השנים עמאן. שלטון המנדט הבריטי בחר במקום כמקום מושבו בעיקר בזכות המוצא האירופאי של הצ'רקסים. הצ'רקסים ממלאים תפקידים רמי מעלה בממלכה הירדנית, צ'רקסי כיהן בעבר כראש ממשלה (סעיד מופתי), ולמלך אף משמר צ'רקסי.

*צפון מדינת ישראל - בהתחלה התיישבו הצ'רקסים בשלושה מקומות - כפר כמא, ריחניה ובאזור חדרה. עקב מגפת המלריה ננטש היישוב באזור חדרה, ושרידי היישוב מוכרים כיום כ"ח'ירבת צ'רקס".

==שנים עשר השבטים הצ'רקסיים==
12 עשר הכוכבים בדגל מסמלים את השבטים, ושלושת החצים המוצלבים מסמלים את אחדות השבטים
שמאל|ממוזער|250px|[[הדגל הצ'רקסי|דגל העם הצ'רקסי]]

*קברטאי-Къэбэртей (קברדינים)
*שאפסור'-Шапсыгъ (שפסוגים)
*אבזאך- Абзах
*בז'אדור'-Бжъэдыгъу
*בסלאנאי-Бесланей
*נאתחואג'-Натхъожъ
*צ'מגוי-Чlэмгуй
*חתוקאי-Хьатыкъуай
*מאמחיש-Мамхыгъ
*יג'ירקואי-Еджыркъуай
*מאחוש-Мэхъуш
*חאקוץ-Хакlуцlу

Die '''Tscherkessen''' sind ein kaukasisches Volk. Sie sind eines der namensgebenden Völker der Republiken Karatschai-Tscherkessien, Kabardino-Balkarien und Adygeja.

== Ursprung ==
Die Tscherkessen sind die frühesten bekannten Ureinwohner des Kaukasus und waren einst das zahlreichste und wichtigste Volk des nördlichen Kaukasus. 
In Europa bekannt unter den Namen "Tscherkessen" nennen sie sich selber "Adyge". 
Ihre Vorgeschichte reicht weit über das 5. Jahrhundert vor Chr. hinaus. Um etwa 4000 v. Chr. entstand im nördlichen Kaukasus die Maikop Kultur. Diese gehört zu den ältesten Kulturen der Welt. Sie beeinflussten die kulturelle Entwicklung des gesamten Nordkaukasus und Teile Südrusslands. Archäologische Ausgrabungen, insbesondere die Funde von hunderten Dolmen (Großsteingräber) im nordwestlichen Kaukasus zeugen von einer jahrtausendalten Kultur der Tscherkessen. 
Die legendären Kimmerer gelten als Vorfahren der Tscherkessen. Sie gründeten als Sind-Mäotier um 400 v. Chr. einen Staat am Schwarzen Meer mit der Hauptstadt Gorgippa (heute Anapa). In der Geschichte wurden die Tscherkessen unter verschiedenen Namen bekannt, wie Cercetae, Siraces, Kassogen, Keschaks oder Kerket. Die europäischen Begriffe wie "Tscherkessen", "Circassian" gehen vermutlich auf die vorgenannten Bezeichnungen zurück.

== Sprache ==

Die tscherkessischen Sprachen bestehen aus zwei verschiedenen Sprachen, die manchmal auch als Adygeisch) und Ost-Tscherkessischen (Kabardinisch). Man hegt die Vermutung, dass sich das Ost-Tscherkessische im 13. bis abchasischen und abazinischen Sprache gehören sie zur adyge-abchasichen Sprachfamilie. 
Das West-Tscherkessische ist in der Autonomen Republik Adygeja die offizielle Sprache. Das Ost-Tscherkessische wiederum in Kabardino-Balkarien und in Karatschai-Tscherkessien. 
Da das Ost-Tscherkessische weniger Laute als das West-Tscherkessisch besitzt, ist es für den ost-tscherkessisch Sprechenden schwieriger, das West-Tscherkessische zu verstehen, als umgekehrt. Nach ihrer Sprache befragt, geben alle die Antwort, Adygejisch zu sprechen. Daher erscheint es oft irreführend, die tscherkessische Sprache in Adygejisch und Kabardinisch zu unterteilen. Die Unterteilung in West-Tscherkessisch (Adygejisch) und Ost-Tscherkessisch (Kabardinisch) ist sinnvoller, jedoch nicht gebräuchlich, da sie bei den Tscherkessen selbst nicht so vorgenommen wird. 

Die Tscherkessen besitzen keine eigene Arabisch. Anfang des lateinischen Alphabets. Seit 38 wird das kyrillische Alphabet mit einigen Ergänzungen benutzt. Bis heute gibt es kein einheitliches Alphabet der Tscherkessen. Man bedient sich zweier verschiedener Alphabete: das des West-Tscherkessischen, welches hauptsächlich auf dem temirgoischen Dialekt aufgebaut ist, und das des Ost-Tscherkessischen, dem kabardinischen Dialekt.

== Siedlungsgebiet ==
thumb|right|Wohnung der Tscherkessen, aus: "Abriss der Sitten und Gebräuche aller Nazionen", 1810
Das Siedlungsgebiet reichte einst bis ans Asowsche Meer und umfasste die südlichen Russland. Durch Kriege und Völkerwanderungen wurden die Tscherkessen immer weiter nach Süden zurückgedrängt. Im 18. Jahrhundert bildete der Fluss Schwarzen Meeres, den mittleren Kuban, den unteren Kuban, das Westufer des Terek-Flusses und den Großteil der Osmanische Reich zwangsumgesiedelt. In das Gebiet der Tscherkessen wurden Russen aus dem Landesinneren des Russischen Reiches angesiedelt. 

Heute lebt die Mehrheit der Tscherkessen außerhalb des Kaukasus: in der Türkei etwa 1,5 Mio., in Syrien 80.000, in Jordanien 40.000, in der EU 10.000, in Israel 3000 und etwa 1000 in den USA. Es gibt auch Tscherkessenstämme im Kosovo (in der Stadt Obilic) und in Südserbien.

Im Kaukasus ist eine autonomen Republiken leben. In '''Adygeja''' sind von 480.000 Einwohnern nur etwa 130.000 Tscherkessen. In der Autonomen Republik '''Karatschai-Tscherkessien''' sind von etwa 422.000 Einwohnern nur 50.000 Tscherkessen. In der Autonomen Republik '''Kabardino-Balkarien''' sind von 800.000 Einwohnern etwa 390.000 Tscherkessen und weitere 10.000 Tscherkessen leben in der Umgebung der Stadt Tuapse an der Schwarzmeerküste. Bis auf Kabardino-Balkarien sind die Tscherkessen in ihrer eigenen Heimat Minderheiten. 

Die Republiken gehörten bis auf die Autonome Region Adygeja ab 1921 zur Autonomen Sowjetischen Sozialistischen Gebirgsrepublik zur RSFSR. Natürlich entsprechen sie nicht dem ursprünglichen Siedlungsgebiet der Tscherkessen. 

Durch die verschiedene Namensgebung der jeweiligen Republiken, erweckt es oft den Anschein, dass es sich bei den begriffen Adygejer, Tscherkessen und Kabardiner um drei verschiedene Völker handelt. Alle drei Begriffe bezeichnen im Grunde ein und dasselbe Volk. Der Begriff "Tscherkessen" wird häufig in Europa benutzt. Die Tscherkessen selber nennen sich jedoch "Adyge" und die Kabardiner sind ein Stamm der Adyge und somit auch Tscherkessen oder Adygejer.

== Die tscherkessischen Stämme: ==

# Abadzechen
# Beslenejer
# Bjjedughen
# Hatkuajer
# Kabardiner
# Makhoscher
# Mamkeyher
# Natkhuajer
# Temirgojer
# Schapsughen
# Ubychen
# Yecerikhuajer

== Religion ==

Obwohl die Tscherkessen schon im 5. Jahrhundert zum Naturgötter. 
Wie alle Naturvölker pflegten auch die Tscherkessen einen respektvollen Umgang mit der Natur. In der Vergangenheit wurde kein Baum ohne den Beschluss des Ältestenrates (Chase) gefällt. Jede Familie oder Gott des Donners, Tlepsch - Gott des Feuers, Soserez - Gott des Wassers, Mezischa - Gott der Wälder. 
Im 15. Jahrhundert wurden die kabardinischen Tscherkessen unter dem Einfluss der sunnitische Muslime.
 
Die Tscherkessen galten schon immer als gemäßigte Muslime. Die Tscherkessen im Kaukasus wie auch die Tscherkessen in der Diaspora gelten als liberale moderne Muslime, die man oft in demokratischen Parteien, Organisationen und Vereinen antrifft. Ob in der Türkei, Jordanien oder Syrien, in all den Ländern gehören die Tscherkessen zu den treibenden Kräften, die Demokratisierung und Liberalisierung unterstützen und fördern.

''Siehe auch:'' Islam in Russland

== Kultur - Adyge Chabze ==