'''Etz Chaim Yeshiva''' is an orthodox yeshiva located on Jaffa Road close to the Mahane Yehuda Market in downtown Jerusalem.

==History==
thumb|300px|Early 20th century photograph of teachers at the Etz Chaim Yeshiva located in the [[Hurva Synagogue complex]]
Etz Chaim Yeshiva was originally a Talmud Torah which was established in 1855 by the Chief Rabbi of Jerusalem, Shmuel Salant. For the first two years classes were held in various rooms throughout the Old City. In 1857 the yeshiva consolidated in to a group of buildings adjacent to the Hurva Synagogue, sharing the premises with the Beth Din of Jerusalem. It was at this stage that the institution was renamed “Etz Chaim Yeshiva”. 

The rosh yeshiva was Rabbi Chaim Mann. His brother Yehuda Leib Mann was the sectary who also served as a teacher. They were the sons of Rabbi Yaakov Mann who was a prominent scholar who had declined the invitation of Rabbi Tzvi Pesach Frank to become a dayan on the Beth Din. (He went on to build the Sha'arey Tzedek Medical Center and the Lemel school). As the yeshiva expanded a plot of land on Jaffa Road was acquired in 1908 and subsequently a kollel was established catering mainly for the alumni of the yeshiva. At the time Rabbi Yechiel Michel Tukichinsky, who was married to the granddaughter of Rabbi Salant, served as the rosh yeshiva.

After disputes arose between the pupils and the faculty, a permanent agreement was reached by Tzvi Pesach Frank who reallocated the positions of authority.

In 1925 Rabbi mashgiach. After the death of Rabbi Meltzer, his son-in-law Rabbi Aharon Kotler was appointed rosh yeshiva. In an unusual arrangement, he held this position while continuing to live in America, and visiting Jerusalem occasionally. During the periods when he resided in Israel he delivered fortnightly lectures. After his death Elazar Shach was chosen to head the yeshiva and he also delivered fortnightly lectures. Some time later Rabbi Yisroel Yaakov Fisher took up a position at the yeshiva.

'''ישיבת עץ חיים''' הוא שמה של ישיבה בירושלים הכוללת תלמוד תורה וישיבה.

ביח בסיון תר"א (קיץ 1841) נוסד תלמוד תורה "עץ חיים" בידי הרב שמואל סלנט. כיתות הלימוד פוזרו בין חדרים שונים ברחבי העיר העתיקה. רק בתרי"ז (1857) רוכזו התלמידים לקבוצת מבנים סמוכים בחצר בית הכנסת החורבה, יחד עם בית הדין של ירושלים, ולתלמוד תורה ניתן השם "ישיבת עץ חיים".<br />

הרעיון החדשני המרכזי היה הקמת מסלול לימודים המתחיל מגיל צעיר ומסתיים לאחר הנישואין, מסלול הבנוי ממסגרות תלמידים בעלי אותה יכולת הלומדים יחדיו. הדבר היווה חידוש לעומת השיטה שהייתה קיימת עד אז בירושלים האשכנזית לפיה שכרו מספר אבות "מלמד" שילמד את ילדיהם. הילדים למדו בצוותא באחד מחדרי הבית או בביתו של המלמד ללא חלוקה לרמות ותוך לימוד משותף של בעלי יכולות וגילאים שונים בצוותא. 

שמאל|ממוזער|100px|הרב חיים מן - ראש המלמדים בתלמוד תורה
ראש המלמדים היה הרב חיים מן (בנו של הרב יעקב משה מן שהיה תלמיד חכם חשוב בירושלים, אך סירב לבקשת הרב צבי פסח פרנק לשבת כדיין בבית הדין של ירושלים, העדיף להתפרנס כקבלן, ובנה את בית החולים שערי צדק ואת בית הספר למל), ובנו - הרב יהודה לייב מן - היה מזכיר תלמוד התורה ואחד המלמדים. אחד המלמדים הטובים היה רבי אליהו יוסף שמואל בסן שהעמיד תלמידים הרבה במשך עשרות שנים. מיקירי ירושלים ודור שישי למייסדי היישוב תלמידי הגר"א.

בתרס"ח, רכשה הישיבה קרקע ליד רחוב יפו להקמת סניף של הישיבה.
עם הקמת בניני הישיבה, הוקם במקום גם כולל, בעיקר עבור בוגרי הישיבה. בתקופת ניהול המוסד על ידי הרב יחיאל מיכל טוקצינסקי, אשר היה נשוי לנכדתו של הרב שמואל סלנט ושימש על פי מינויו כראש ומנהל הישיבה.

לאחר חיכוכים רבים שהיו אז בין לומדי הישיבה להנהלתה, אשר טענו כי אינם משתכרים כפי שמשתכרים המורים התלמוד תורה, נקבע אז הסכם קבוע על ידי הרב צבי פסח פרנק, רבה של ירושלים, המוסיף נציגים של בני הישיבה ושל מורי התלמוד תורה על מנת לשמור על שווין בהחלטות המתקבלות לטובת כל הצדדים.

הרב איסר זלמן מלצר שעלה לארץ ישראל בשנת תרפ"ה (1925) נתמנה לעמוד בראשות הישיבה עד יום מותו, והרב אריה לוין נתמנה לכהן בתלמוד תורה של הישיבה כמשגיח.