{{President infobox
| név              =Antall József
| nemzetiség       =magyar
| kép              =Antall József.jpg
| képméret         =150px
| képaláírás       =
| kiskép           =
| állam = A Harmadik Magyar Köztársaság
| sorszám = 1
| megnevezés = Magyar kormányfőkminiszterelnöke
| terminus_kezdete =1990. május 23.
| terminus_vége    =1993. december 12.
| előd             =Németh Miklós
| utód             =Boross Péter
| sorszám2         =
| terminus_kezdete2=
| terminus_vége2   =
| előd2            =
| utód2            =
| születési_dátum  =1932. április 8.
| születési_hely   =Pestújhely
| halálozási_dátum =1993. december 12. 
| halálozási_hely  =Budapest
| házastárs        =Fülepp Klára
| párt             =MDF
| elnök            =
| alelnök          =
| helyettes        =
| választókerület  =Budapesti lista
| foglalkozás      =tanár, könyvtáros, muzeológus
| vallás           =
| aláírás          =
| lábjegyzet       =
|}}

'''Dr. Antall József''' ''(dörgicsei és kisjenei)'' (miniszterelnöke, tanár, könyvtáros, muzeológus, politikus.

==Családja==
Antall József ősi kisnemesi családban született. Apja, id. Antall József 1931-ben a Tildy-kormányban kommunista hatalomátvételt követően kénytelen volt lemondani, s visszavonult oroszi birtokára. 1991-ben posztumusz Jad Vasem kitüntetést kapott, Raile Jakabbal egy időben.

Édesanyja Szűcs Irén, aki falusi tanító lányaként látta meg a napvilágot. Tanító apja, Szűcs István is politikai pályát járt be: helyettes államtitkár volt.

Antall Józsefnek egy testvére volt, Antall Edith. Antall Edit lányának, Héjj Editnek lett a férje  Jeszenszky Géza későbbi külügyminiszter. Feleségétől Fülepp Klárától, két gyereke született: Antall György, ügyvéd és Antall Péter, fotóriporter.

==Tanulmányai==
Gyermek- és ifjúkorát a családi neveltetés határozta meg, melynek meghatározó elemei a demokrácia iránti elkötelezettség, a nemzeti érzelem, a keresztény erkölcs és társadalomszemlélet voltak.

Antall a budapesti 1950-ben. Már 16 évesen eldöntötte, hogy politikai pályára lép – amire később természetesen sokáig nem volt lehetősége. Az érettségi után az Eötvös Loránd Tudományegyetem bölcsészettudományi karának magyar nyelv és irodalom- történelem-levéltár szakos hallgatója lett. Diplomamunkáját Eötvös József politikájából írta. A tanári diploma mellé megszerezte a könyvtárosi és muzeológusi diplomát is.

==Életút a miniszterelnökségig==
A diploma megszerzése után Antall a 1955-ben az 1957-ben a 1959-ben politikai magatartása miatt végleg eltiltották a pedagógusi pályától. 

Ezt követően két évig könyvtárosként dolgozott. 1963-ban a ''Magyar Életrajzi Lexikon''ba ő írja meg nyolcvan orvos életrajzát, s ekkor ismeri fel, hogy a gyógyítás története fontos, és részben feldolgozatlan tudományos téma. Az 1964-ben megnyílt 1974-től pedig igazgatója az intézetnek.

Kutatásai kapcsán számos alkalommal kerül kapcsolatba külföldi orvosokkal, történészekkel. 1986-ban a Nemzetközi Orvostörténelmi Társaság alelnöke lett.

Élete során több III/III-as ügynök írt róla jelentést – ezek közül talán a festőművész Mikus Gyula fia a legismertebb.

{{Infobox_Prime Minister | name=József Antall
| image=Antall József.jpg|150px
| order=1st Prime Minister of the Republic of Hungary
| term_start    =May 23, 1990 
| term_end      =December 12, 1993
| predecessor   =Miklós Németh
| successor     =Péter Boross
| birth_date    =
| birth_place   = Hungary
| death_date    =
| death_place   = Budapest, Hungary
| spouse=Fülepp Klára
| party=MDF (conservative)
}}

'''József Antall''' (April 8 1932 - December 12 1993) was the first democratically-elected prime minister of Hungary (from 23 May 1990 until 12 December 1993, his death), teacher, librarian, historian and political figure. He was the leader of the Hungarian Democratic Forum between 1989 and 1993. 

==Family==
József Antall was born to an ancient Hungarian family from the lower nobility. His father, József Antall Sr. jurist and civil servant, worked for the government in several ministries. Antall, Sr. coordinated the first living wage calculations in Hungary, and he was a founding member of the Independent Smallholders' Party (1931)). During World War II, he presided the government committee for refugees. After the German occupation of Hungary he resigned, later he was arrested by the Gestapo. After the war, he became Minister of Reconstruction in the government of Zoltán Tildy. Later, he became president of the Hungarian Red Cross, but after the communist coup he resigned and retired to his family estate. In 1991, he was posthumously honoured by Yad Vashem.

His mother, Irén Szűcs, was the daughter of a village teacher. Her father, István Szűcs, also became a political figure as a deputy Secretary of State.

József Antall had a sister, Edith Antall. His brother-in-law, Géza Jeszenszky later became Minister of Foreign Affairs. Antall and his wife, Klára Fülepp, had two children, György Antall, a lawyer, and Péter Antall, a photojournalist.

==Education==
He graduated from the Budapest Piarist High School in literature at the Eötvös Loránd University as well as history and archival science. He wrote his thesis about the politics of József Eötvös, obtaining degrees in teaching, library science and museology.

==Career until the prime ministership==
After graduating from the university, he worked for the Hungarian State Archives and the Research Institute of Pedagogy. In 1955, he started teaching in József Eötvös Grammar School, leading the Revolutionary Committee of the school during the 1956 Hungarian Uprising. During the revolution, he participated in the reorganization of the Independent Smallholders Party and in the founding of the Christian Youth Alliance. After the Soviet Union crushed the revolution, he was arrested and released several times. He continued his teaching career in Ferenc Toldy Grammar School in 1957, but in 1959 he was banned from teaching due to his former political activities.

Following this, he worked as a librarian for two years. In 1963 he wrote biographies of 80 doctors for the Lexicon of Hungarian Biographies. He became interested in the history of medicine, and conducted fundamental research in the area. He started working in the library and archives department of the Semmelweis Museum, dedicated to the history of medicine. Starting as a research fellow, he was promoted to deputy director and in 1974 he became director of the institute.