'''Drumul către servitute''' este principala lucrare a lui Friedrich Hayek. În această lucrare Hayek argumentează împotriva oricărei forme de totalitarism („nazism”, „fascism”, „comunism”, etc).
Cartea a fost scrisă în perioada în care Hayek era profesor la Cambridge University, în timpul celui de-al Doilea Război Mondial şi are în vedere mai ales perioada Primului Război Mondial, în primul rând sub aspect ideologic.
''Drumul către servitute'' este continuarea unui articol din 1938 şi care avea în prim plan abuzulul şi declinul raţiunii.
Cartea "spre deosebire de o lucrare mai tehnică, este genul de carte accesibilă cititorului neiniţiat" (Hayek ''vezi Referinţe'')

==Principalele idei ==

În această lucrare Hayek prezintă totalitarismul din perspectiva planificării economice. În continuarea argumentului contra totalitarismului, Hayek încearcă să demonstreze că totalitarismul este în mod necesar tiranic.
autorul pune in evidenta caracterul ireconciliabil dintre piaţa liberă şi planificarea socialistă,iar libertatea în genere este imposibilă fără o piaţă liberă.

===Traducerea titlului===
Titlul lucrării „Drumul către servitute” ar mai putea fi tradus şi „Drumul către aservire”. „Aservire„ dat fiind faptul că Hayek vorbeşte despre planificarea economică care generează o reţea de feude pe care sunt stăpâni cei numiţi popular nomenclaturişti.<ref>vezi M.R.Solcan în "Filosofia socială a lui Fr Hayek"</ref>  

===Socialism versus liberalism===
Una din primele teze formulate este că socialismul şi nazismul (sau fascismul) se aseamănă mai mult decât ar părea şi ca veritabila antiteză este între acestea şi liberalism.

Hayek consideră că o parte din forţele care au distrus libertatea în Germania, în perioada Primului Război Mondial sunt conturate şi în Anglia anilor 1940. Gravitatea unei asemenea situaţii provine nu doar din enunţurile de tip socialist cât mai degrabă din „acceptarea necesităţii mersului către socialism”, ca un fenomen neîndoielnic.

În capitolul „Drumul abandonat” Hayek, întrebându-se cum a fost posibil ca într-o civilizaţie europeană comună să se contureze tendinţele care au determinat instaurarea sistemelor totalitare în unele state, autorul ajunge la concluzia că aceste tendinţe nu erau răspândite doar în ţările care le-au căzut pradă, că au caracterizat deopotrivă toate statele, în condiţiile unui dezinteres faţă de reglementarea unor aspecte pe care principiul laisse-fair-ului nu a putut-o realiza.
Idealul comun al civilizaţiei europene, de dinainte de Primul Război Mondial, a fost abandonat prin cultivarea în unele state a acelor idei care au condus la răsturnarea ordinei socialiste existente, generând şi scindarea Europei în state prietene şi adversare, la o criză a civilizaţiei occidentale.
Influenţa intelectualităţii germane, datorate prestigiului ei, a condus la impulsionarea răspândirii din Germania a ideilor îndreptate împotriva civilizaţiei europene, ca civilizaţie liberă.
În capitolul al doilea al operei initulat „Marea Utopie” Hayek detaliază caracterul pervers al discursului socialist despre libertate, modalitate în care socialismul-„apreciat de timpuriu, drept cea mai mare ameninţare pentru libertate” şi care „a început chiar în mod absolut făţiş ca o reacţie împotriva liberalismului Revoluţiei franceze” a confiscat ideea de libertate, dobândind o acceptare unanimă sub steagul libertăţii.<ref>vezi Hayek pag.37-38</ref>
Hayek constată modul subtil în care socialismul schimbă sensul cuvântului „libertate” pentru a-şi justifica ascensiunea şi menţinerea la putere şi pentru a-şi căuta legitimitatea. Sensul acordat de către socialism libertăţii este unul de identificare, de confuzie a acesteia cu puterea sau cu avuţia, confuzie născută o dată cu socialismul însuşi.
Făgăduind o „nouă libertate„, socialismul amăgeşte oamenii prin promisiuni iresponsabile legate de sporirea nelimitată a bogăţiei materiale, făgăduinţă ce echivala în realitate cu dispariţia discrepanţelor frapante între ariile de opţiune ale diferiţilor indivizi.
Astfel revendicarea unei libertăţi nu era decât „reluarea sub un alt nume a cererii de distribuire egală a avuţiilor ” .<ref>ibidem pag.39</ref>
Dar „Drumul libertăţii” promis se va dovedi „Marea Cale către Servitute” întrucât socialismul după cum spune Hayek „duce la polul opus al libertăţii”.

===Individualism vs colectivism===
În capitolele III şi VII ale „Drumului către servitute” Hayek analizează raporturile individualism - colectivism, libertate economică-planificare, planificare-democraţie, planificare-supremaţia dreptului, dirijismul economic-totalitarism.
Hayek spune că „planificarea” este dorită de toţi cei care cer ca „producţia pentru nevoi” să înlocuiască producţia pentru profit.
El introduce termenul de „colectivism”, termen care desemnează ansamblul metodelor utilizate în atingerea unei varietăţi de scopuri şi concomitent demonstrează că socialismul este o specie a colectivismului.
Hayek face distincţia între planificarea economică centralizată ca specie a colectivismului şi planificarea ca raţionalitate şi previziune specifică a oricărui act politic modern şi a oricărui individ prin care i se proiectează cadrul de referinţă (după crterii de eficienţă, orientarea după un plan individual).
Planificarea economică centralizată presupune o conducere centralizată a activităţilor economice, după un plan unic, prin care se stabileşte cum s-ar cuveni să fie dirijate conştient „resursele societăţii” pentru a sluji anumitor ţeluri, într-un anumit mod.
Planificarea ca previziune reprezintă pe de altă parte un ideal profesional, o evaluare asupra utilizării resurselor individuale, o asumare individuală a responsabilităţii asupra carcacterului şi a consecinţelor -bune sau rele- pe care această panificare le produce.
Fiecare om va deţine propriul stoc de cunoaştere adeseori tacită, imposibil de transpus în termeni teoretici expliciţi, pe baza căruia acţionează.
Impunând persoanelor particulare anumite priorităţi, aprecieri de valoare şi decizii privind ce este important, statul planificator sau agentul încalcă libertatea individuală şi lasă oamenii la cheremul hotărârilor arbitrare ale birocraţiei care deţine puterea.

{{Infobox Book 
| name = The Road to Serfdom
| orig title =
| translator = 
| image = 
| author = Friedrich Hayek
| cover_artist = 
| country = United Kingdom
| language = English
| series = 
| subject = Politics
| genre = 
| publisher = Routledge Press (UK), University of Chicago Press (US)
| release_date = March 1944
| media_type =
| pages = 266
| size_weight =
| isbn = ISBN 0-226-32061-8
| preceded_by = 
| followed_by = 
}}

'''''The Road to Serfdom''''' is a book written by UK and then by the General Motors. The book has been translated into approximately 20 languages and is dedicated to "The socialists of all parties". The introduction to the 50th anniversary edition is written by Milton Friedman (another recipient of the Nobel Prize in Economics [1976]).  In 2007, the University of Chicago Press put out a "Definitive Edition".  ''The Road to Serfdom'' is among the most influential and popular expositions of classical liberalism and libertarianism.

This single book has significantly shaped the political ideologies of Margaret Thatcher and Ronald Reagan and the concepts of 'Reagonomics' and 'Thatcherism'. It also led to the revival of Neoclassical economics in the West and lessening the Keynesian influence. 

==Main thesis and arguments==
Hayek’s central thesis is that all forms of collectivism lead logically and inevitably to tyranny, and he used the Soviet Union and Nazi Germany as examples of countries which had gone down “the road to serfdom” and reached tyranny. Hayek argued that within a centrally planned economic system, the distribution and allocation of all resources and goods would devolve onto a small group, which would be incapable of processing all the information pertinent to the appropriate distribution of the resources and goods at the central planners’ disposal.  Disagreement about the practical implementation of any economic plan combined with the inadequacy of the central planners’ resource management would invariably necessitate coercion in order for anything to be achieved.  Hayek further argued that the failure of central planning would be perceived by the public as an absence of sufficient power by the state to implement an otherwise good idea. Such a perception would lead the public to vote more power to the state, and would assist the rise to power of a “strong man” perceived to be capable of “getting the job done”.  After these developments Hayek argued that a country would be ineluctably driven into outright totalitarianism.  For Hayek “the road to serfdom” inadvertently set upon by central planning, with its dismantling of the free market system, ends in the destruction of all individual economic and personal freedom.  

Hayek argued that countries such as the democratic nations are being led down the same road. In ''The Road to Serfdom'' he wrote: "The principle that the end justifies the means is in individualist ethics regarded as the denial of all morals. In collectivist ethics it becomes necessarily the supreme rule."

==Contents==
# The Abandoned Road
# The Great Utopia
# Individualism and Collectivism
# The "Inevitability" of Planning
# Planning and Democracy
# Planning and the Rule of Law
# Economic Control and Totalitarianism
# Who, Whom?
# Security and Freedom
# Why the Worst Get on Top
# The End of Truth
# The Socialist Roots of Nazism
# The Totalitarians in Our Midst
# Material Conditions and Ideal Ends
# The Prospects of International Order
# Conclusion

==Positive reaction==
John Maynard Keynes read ''The Road to Serfdom'' and said of it: "In my opinion it is a grand book...Morally and philosophically I find myself in agreement with virtually the whole of it: and not only in agreement with it, but in deeply moved agreement".<ref>[http://reason.com/hayekint.shtml Reason Magazine - The Road from Serfdom<!-- Bot generated title -->]</ref> Having said that, Keynes did not think Hayek's philosophy was of ''practical'' use; this was explained later in the same letter, through the following comment and prophecy: "What we need therefore, in my opinion, is not a change in our economic programmes, which would only lead in practice to disillusion with the results of your philosophy; but perhaps even the contrary, namely, an enlargement of them. Your greatest danger is the probable practical failure of the application of your philosophy in the United States." <ref>Hoover, Kenneth R. ''Economics as Ideology''. Rowman and Littlefield Publishers(2008) p. 152 ISBN 0742531139</ref>

Sir Labour government] by reading Professor Hayek's ''The Road to Serfdom''"<ref>Harold Macmillan, ''Tides of Fortune, 1945-1955'' (Harper & Row, 1969), p. 32.</ref> when he warned in an election broadcast in 1945 that a socialist system would "have to fall back on some form of Gestapo". The Labour leader Clement Attlee responded in his election broadcast by claiming that what Churchill had said was the "second-hand version of the academic views of an Austrian professor, Friedrich August von Hayek".<ref></ref>  The Conservative Central Office sacrificed 1.5 tons of their precious paper ration allocated for the 1945 election so that more copies of ''The Road to Serfdom'' could be printed.<ref>David Willetts and Richard Forsdyke, ''After the Landslide: Learning the Lessons of 1906 and 1945'' (Centre for Policy Studies, 1999), p. 59.</ref>

democratic socialist, responded to the book with cautious praise. "[A] return to 'free' competition," he argued, "means for the great mass of people a tyranny probably worse, because more irresponsible, than that of the state." He added, however, that "in the negative part of Professor Hayek's thesis there is a great deal of truth. It cannot be said too often--at any rate, it is not being said nearly often enough--that collectivism is not inherently democratic, but, on the contrary, gives to a tyrannical minority such powers as the Spanish Inquisitors never dreamt of".

''The Road to Serfdom'' was placed fourth on the [http://www.nationalreview.com/100best/100_books.html list of the 100 best non-fiction books of the twentieth century] compiled by ''National Review'' magazine.

''The Road to Serfdom'' appears on Martin Seymour-Smith's list of the ''100 Most Influential Books Ever Written'', whilst it made ''#1'' on [http://www.humanevents.com/article.php?id=18137/ Human Events: Top Ten Books Every Republican Congressman Should Read] in 2006.