'''Moses ben Joshua''', also known as '''Moses of Narbonne''', '''Maestro Vidal Blasom''', and '''Moses 
http://linkim.yo-yoo.co.il/vote.php?id=4883

Narboni''', was a medieval Catalonian philosopher and physician.  He was born at Perpignan at the end of the thirteenth century and died sometime after 1362. He began studying philosophy with his father when he was thirteen and then studied with Moses and Abraham Caslari. He studied medicine and eventually became a successful physicians, and was well versed in Biblical and rabbinical literature. 

Eventually he travelled to Spain, where he is known to have lived and studied in Toledo, Valencia. During the outbreak of the Black Death when persecution of Jews was widespread, ben Joshua was forced to flee Cervera when an angry mob attacked the Jewish community there.

Moses was an admirer of Averroes; he devoted a great deal of study to his works and wrote commentaries on a number of them.  Perhaps ben Joshua's best know work is his "Treatise on the Perfection of the Soul."

'''ר' משה''' בן מאיר או בן יהושע, מכונה "הנרבוני" ע"ש מושבו בעיר הצרפתית נארבון (Narbonne). פילוסוף, פרשן ומתרגם יהודי. נולד בפרפיניאן (Perpignan) שבדרום צרפת סמוך לשנת ה'ס (1300), ונפטר בין השנים ה'קכ"ב-ה'קכ"ח (1368 - 1362).

==ביוגרפיה==
נולד לאביו רבי מאיר בן רבי משה בן אבא מרי בן רבינו דוד בן יוסף מנרבונא<ref>כך לפי הביאור למורה נבוכים דפוס וינה תרי"ג. על נוסח זה סמך יוסף שלמה דלמדיגו (אגרות יש"ר, מחברת א' עמ' 115). אך בדפוס ברלין הנוסח "משה בן יהושע", והעיר על כך יצחק בר לוינזון (בית האוצר, וילנא תר"א עמ' 255). יש שהעדיפו גרסה זו כיון שכיוצא בה נמצא גם באיגרת על הספר שיעור קומה, אך לא הוברר יחוסה לנרבוני זה, וייתכן שהיא לבן דורו שהיה בן יהושע</ref>. מכונה מאשטרי וידאל. היה חכם, רופא ופילוסוף. חי בסביבות שנות ה'ק.

חיבר מספר ספרים בפילוסופיה, בהם ביאורים לספרי אבן סינא, על ספר מילות ההגיון להרמב"ם, ספר '''אורח חיים''' בעניני רפואה, ספר '''שלמות הנפש''' במוסר, ספר אגרות בשם "מאמר הבחירה" נגד המומר אבנר מבורגוש בלי להזכיר את שמו של אבנר, וכולם בכתבי יד בספריות שונות.

ביאורו של נרבוני למורה נבוכים נחשב ליצירה האחרונה שלו. את פירושו זה התחיל בטולדו בשנת ה'קט"ו (1355) וסיימו בשוריא (Soria) שבספרד ביום א' באייר ה'קכ"ב [26.4.1362] בדרכו לארץ מולדתו. הספר הודפס לראשונה בווינה בשנת ה'תרי"ב (1852). חתימת הפירוש נדפסה על ידי אהרון ילינק בתוך "קונטרס המפתח" בווינה ה'תרמ"א (1881).

פירושו של ר' משה נרבוני למורה הנבוכים ידוע בקיצוניותו השכלתנית, והוא מבוסס על גישתו הפילוסופית של ניסים, ואפשרות מצוות, כולל הקרבנות, נועדו בעיקר בשביל ההמון, כדי לאפשר קיום תקין של החברה, שתוכל לתת למיוחדים שבה - קרי, הפילוסופים - את האפשרות להעפיל אל פסגת העיון השכלי הפילוסופי. 

פירושו של נרבוני מתאפיין ברוח השכלתנית הקיצונית שבדבריו, עד כדי כך שהמתרגם של הרמב"ם, הרב יוסף קאפח כותב עליו: 

:"נראה שהוא היה בעל דעות חורגות מן המסור והמקובל באומה, ואף בדברים יסודיים כגון האמונה בתחיית המתים וכדומה. ולא היה אכפת לי אם היה מבטא את כפירותיו והזיותיו בתור דעות שלו, הנו ככל הפקפקנים והכפרנים שבעולם, אך מצער הדבר שהוא מנסה להשחיל את דעותיו כאילו רבינו [הרמב"ם] חלילה סבור כך."  