Els '''cadusis''' (''cadusii'', grec Καδοὺσιοι) o '''cardusis''' (''cardusii'') foren un poble que vivia a les muntanyes del sud-oest de la Mar Càspia, territori anomenat '''Cadúsia''' que correspondria a l'actual Gilan. Foren esmentats per Estrabó que els descriu com a guerrers. La tribu dels gelae, que podria ser un dels grups dels cadusis, hauria donat el nom al actual Gilan. El seu país tenia segurament al nord el Cirus (Kur) i el sud el Mardus o Amardus (Sefi Rud) i equival al Gilan. Foren descrits per diversos autors clàssics. Estrabó els descriu com a guerrers muntanyencs i constantment en guerra amb els seus veïns.  Es possible que una de les tribus foren els geles (''gelae'')  que donaren el nom a Gilan.

No s'esmenten a fonts antigues però Diodor de Sicília diu que foren sotmesos pels assiris i més tard pels medes contra els que es van revoltar instigats per un noble mede de nom Parsodes, que s'havia exiliat al país i la filla del qual es va casar amb el cap principal del cardusis. Els medes dirigits per un tal Artaeus (que ha estat identificat com el cap mede Duyakku o el rei mede Deioces), van atacar el país amb milers de soldats però foren derrotats per Parsodes que, després de la victòria, fou aclamat rei. La lluita va seguir per molts anys i quant l'imperi Mede es va enfonsar el 559 aC la pau no s'havia restablert i els Cadusis eren aliats dels perses.

Els Cadusis van ser els següents anys aliats del perses i el país va esdevenir una satrapia que Xenofont diu que el rei Cirus I de Pèrsia va donar al seu fill Tanaoxares (Smerdis?), però més tard, en temps de Darius I, els cadusis es van fer independents i no figuren a les llistes de pobles que pagaven tribut. Es creu que encara més tard foren sotmesos temporalment i el país fou agregat a la satrapia de Media o a la d'Hircània. Això podria haver passat en el regnat de Darius II (423-402 aC) que se sap que va enviar (406 aC) al seu fill Cirus el jove contra el cadusis. El 403 aC els cadusis van combatre al camp d'Ataxerxes II a Cunaxa contra Darius. Però el 385 aC estaven revoltats i el conseller del rei, Tiribazes, i Camisares de Cilícia foren enviats a sotmetre'ls, submissió que va acabar Datames de Capadòcia, fill de Camisares, després de la mort del seu pare.

El 358 aC, en temps d'Ataxerxes III (358 aC-338 aC) els cadusis estaven altre cop en revolta, i la guerra fou llarga i cruenta però finalment quedaren sotmesos; es va destacar el general Codomanus que va guanyar al cap cadusi en combat singular, guanyant un prestigi que el va portar mes tard al tron com a Darius III (336-330 aC). Quant la invasió dels macedonis els cadusis van restar lleials a Darius fins que foren sotmesos pel general Parmenió. El 301 aC quedaren integrats dins l'imperi Selèucida i són esmentats lluitant pel rei a Rafia contra els egipcis (217 aC). Després de la conquesta romana el seu rastre s'esvaeix fins l'any 36 quant Marc Antoni va fer un trobada amb els seus caps durant la campanya a Partia, cosa que es va repetir el 216 durant la campanya oriental de Caracal·la. El darrer esment es una carta del rei Cadusi Velenos al rei part, en que es congratula de la tornada de les seves forces després d’ajudar a derrotar als romans, i aconsellant la pau amb ells perquè "els romans mai són més perilloses que després d'una derrota".

The '''Cadusii''' (in Greek Kαδoύσιοι) were an ancient people living in north-western Iran.

==Geography==
The Cadusii lived in a mountainous district of Media Atropatene on the south-west shores of the Kura, in the former Soviet Republic of Arran and Ardabil. They are described by javelin. It is possible that the name of Gelae, a tribe who are constantly associated with them at the point of considering the former the national name for the Cadusii, has been preserved in the modern ''Gilan''. What is certain, is that no memory of this people has been found in the Middle Eastern records and that they are known only through Greek and Latin sources.

==History==
===Before the Persian empire===
They appear to have been constantly at war with their neighbours. First subjected by the Assyrians, if we believe to Diodorus' doubtful sources, they were then brought in at least nominal subjection to the Persian, called Media for all his long kingdom, and so did those who succeeded him, generating a state of perpetual enmity and warfare between Cadusii and Medes that continued till the fall of the Medes in 559 BC. But it must be remembered that all Greek records on the East before Cyrus must be treated with the utmost skepticism. This said, it may be that behind this legend there is a part of truth if we believe some scholars who identify Artaeus with Herodotus' Deioces, or better Duyakku, an important Mede chief in the age of Assyrian hegemony. Another point of interest in this story is that Ctesias here mentions for the first time the Cadusii. What seems more certain (in the report of Nicolaus of Damascus) is that near to the end of the Mede kingdom the Cadusii played an important role in bringing its downfall by allying themselves with the Medes' enemies, the Persians.

===Cadusii and Persians===
It does not seem that the Persians had initially great difficulties in submitting the Cadusii; they were immediately loyal allies of Cyrus the Great (559&ndash;Smerdis) the Darius the Great Persian full control on the region must have suffered a partial setback, since we never hear their name in Herodotus or in Persian inscriptions in the lists of peoples and territories being part of the empire. In an unknown year they had been, it would seem, successfully submitted and probably added to the satrapy of Media or that of Darius II (423&ndash;Artaxerxes II (404&ndash;385 and Artaxerxes III (358&ndash;Darius III (336&ndash;330 BC).

===Alexander the Great & Aftermath=== 
In the Macedonian conquest of the east the Cadusii remained loyal to the Persians all the way up to Darius III's bitter end; we read of their cavalry fighting against Alexander at 223&ndash;Achaeans as one of the many people under the sway of the Seleucids. But the crushing Romans victory at Magnesia started the disintegration of Seleucid power and the loss of all eastern territories. From this moment, little is known of Cadusian history; they seem to have been early submitted by the Parthians. As their allies Mark Anthony met them in 36 BC during his Parthian campaign; and two centuries later Caracalla in 216 repeated the campaign also entering in contact with the Cadusii. Excepting a forged letter by a Cadusian chief to the Parthian king in 260, this is practically the last source that speaks of the Cadusii as an existing people; at this point they seem to vanish probably merging with other Caspian tribes.