'''''Ger toshav''''' (pl. ''geirei toshav'', Hebrew: גר תושב), according to Judaism and the Torah, is a Gentile who is a "resident alien," that is, one who lived in the ancient kingdoms of Israel under certain protections of the system, considered a righteous Gentile.

There are two kinds of ''ger toshav''. A formal one is a Gentile who has made certain legal statements in a ''beth din'' (Jewish rabbinical court). There are three opinions (Avodah Zarah 64b) as to what those statements promise:
#To abstain from idolatrous practices (detailed in ).
#To uphold the seven Noahide Laws.
#To uphold all the 613 ''mitzvot'', except for the prohibition against eating ''neveilos'' (kosher animals that died by means other than ritual slaughter).

The definition used by all authorities is the second. In all cases, the statement is a formal sign that the Gentile is on a righteous path, and as such, they must by law receive certain legal protections and special charity/financial aid from the community.

The second kind of ''ger toshav'' is an informal one, namely someone who has not sworn anything to a ''beth din'' (Avodah Zarah 65a). In this case, they are not formally entitled to financial aid by law, but the attitude of a religious Jew to someone who has forgone idolatry is supposed to be much more welcoming (from the perspective of Jewish law) than to someone who has not. Furthermore, the restrictions that pertain to an idolater (in terms of business and doing things that might be aiding idol worship) are forgone.

'''גר תושב''' הוא שמו של מעמד מיוחד, הניתן בדת היהודית לבבלי עבודה זרה, סד, ב). המעמד מאפשר לגר התושב להתגורר בארץ ישראל; ומכאן שמו, שהוא גר לעניין הישיבה בארץ, אך אינו גר למכלול הדברים (כגון שמירת שאר המצוות). מעמדו של גר תושב אינו כגר צדק, אלא הוא מוגדר כ'חסיד אומות העולם'.

==הגדרתו==
גוי שקיבל על עצמו בבית דין, לפני שלושה דיינים, לקיים את שבע מצוות בני נח, נהיה גר תושב. לאחר הקבלה, יש חובה הלכתית לדאוג לחייו.

==מעמדו==
בתוך האוכלוסייה המוגדרת כאינם יהודים, ישנם הגדרות וסיווגים שונים; הגדרות אלו כוללות: גוי, בן נח וגר תושב. כשבמעמדו ההלכתי גר תושב הוא הקרוב ביותר למעמד היהודי בהלכה.
ייחודו מהגוי, נוגע במספר תחומים:
# מותר לו לדור בארץ ישראל
# יש חובה לשמור על חייו
# יש איסור מהתורה להונות אותו, אונאת ממון (לשיטת האבן עזרא)
 

==הדיון ההלכתי בו==
בהלכה גר תושב שהרג יהודי, אפילו הוא רוצח בשוגג, חייב מיתה; וכך גם גר תושב שחשב שמותר להרוג גר תושב אחר, והרגו, נחשב קרוב למזיד וחייב מוות (רמב"ם, רוצח ושמירת הנפש ה,ד).

==היסטוריה==
בתקופת שלטונו של עם ישראל היו מספר עמים שהיו מעין "גר תושב"
כגון הגיבעונים.