thumb|250px|right|Сторінка з середньовічного рукопису

'''Середньові́чна літерату́ра''' — це період в історії світової літератури, що розпочинається в надрах пізньої античності (4-15 столітті. Першими ознаками середньовічної літератури стали поява християнських євангелій (Амвросія Медіоланського (Августина Блаженного ("Сповідь", Біблії латинською мовою, здійснений Єронімом (до 410 року).

Зародження і розвиток літератури народної творчості, культурними впливами античного світу і християнством.

Своєї кульмінації середньовічне 12-13 столітті. У цей час його найвагомішими досягненнями стала готична лицарська література, героїчний Італії у 14 столітті, у решті країн Західної Європи — у 15 столітті. Цей перехід здійснюється через так звану словесність середньовічного міста, що в естетичному плані має цілком середньовічний характер і переживає свій розквіт у 14-15 та 16 столітті.

==Естетика середньовічної літератури==

У античністю, система естетичного мислення, зумовлена трьома основними витоками: впливом античності, християнством та народною творчістю "варварських" народів.

===Деміфологізація===

Процес розвитку середньовічної літератури позначений ''деміфологізацією'', що проявлялась по-різному.

Античні міфологічні сюжети і Юстиніана, Карла Великого і Оттона.

Міфологічність ранніх національних літератур (ірландської, ісландської) вироджуються у ''казковість'' — чарівні і авантюрні елементи куртуазної літератури. Паралельно відбувається зміна афективної мотивації вчинків героїв на більш складну морально-психологічну.

Значні поети високого середньовіччя і раннього Відродження Данте, Чосер, Боккаччо утверджували топіку неміфологічної оповіді й нової поетики, в основі якої — настанова на ''вірогідність'', і навіть загальновідомість розказаного. Міф тут замінюється поголосом (fama).

===Середньовічні жанри===

Жанровий розподіл художніх творів продовжився за міцною традицією античності. У європейській літературі чітка жанрова класифікація художніх творів продовжувалась до античної літератури жанр — розповідна проза, де поєднувалися історичний переказ, чудесна подія або дивовижний випадок, побутовий елемент і моральне напучування ("Діяння римлян" тощо). Прецедентом слугувала історична проза пізньої античності (Тіт Лівій, Светоній, Таціт, Плутарх) та численні історичні компендіуми, що їх складали вчені.

===Середньовічна поетика===

У ліриці Вальтера фон дер Фогельвейде і лексики. Думка збагатилася абстрактними поняттями. Поетичні порівняння відносять нас не до буденного, як у Гомера, а до смислу безкінечного, ідеального, "романтичного". Хоча абстрактне і не поглинає реального, а в лицарському епосі стихія низької дійсності виявляється досить виразно (Трістан і Ізольда), — відбувається відкриття нового прийому: реальність знаходить свій прихований зміст.

==Ідейна основа середньовічної літератури==

===Християнство===

Уся європейська середньовічна література позначена впливом християнства. Середньовічна людина під впливом цього душу, життя якої вона намагалась співставити з життям поза нею. Запити свідомості, внутрішні мотиви поступово ставали для людини мірилом у підході до зовнішнього. У середні віки формується духовність, порушується питання про ''сенс життя''. Ні того, ні іншого античність не знала.

===Особливості світогляду===

Ядром світогляду середньовічної людини була віра, тому й середньовічна культура була ''теоцентрична'' (у її центрі був Бог).

Світогляд античної людини був горизонтальним. Навіть боги знаходились десь поряд з людьми. У середні віки формується вертикальний світогляд, окрім світу земного існує світ небесний і ієрархічності'' (усе в світі перебуває у складних ієрархічних стосунках, де кожен елемент посідає своє місце) має також риси ''символічності''. Реальність, дана нам у досвіді сприймалась як символ іншої, понаддосвідної, небесної реальності, була підпорядкована останній. Будь-який елемент земного світу вважався символом відповідного елементу світу небесного. Причому предметам та явищам не надається символічне значення, як це буде у мистецтві наступних епох. Вони відпочатку сприймаються як символи, сутності котрих потрібно дошукатися.

===Енциклопедичність===

thumb|300px|right|Середньовічний письменник за роботою ([[15 століття)]]

Настанова на вірогідність, тяжіння до універсальності, тобто ''енциклопедичність'', пронизують у середні віки усе — науку, художню літературу, емпірики. Показовою є легенда про дискусію двох провідних філософів середньовіччя Фоми Аквінського і Альберта Великого на тему "чи є у крота очі". Після кількагодинної суперечки садівник запропонував принести крота, щоб подивитись, але обоє категорично відмовились.

===Внутрішнє життя===

Внутрішнє життя розуміють уже не як психологічну чи фізіологічну реакцію (грішним). Внутрішнє стає незалежним від зовнішнього, автономним, а отже — ''самоцінним''. Хоча його глибина була ще недостатньо відома, можливості — не до кінця осягнуті.

==Класифікація середньовічної літератури==

В історії середньовічної літератури чітко виокремлюються наступні групи явищ:

# художня словесність племен, що безслідно зникли (галли, готи, скіфи тощо);
# літератури Ірландії, Ісландії тощо, що пережили лише тимчасовий розквіт;
# література майбутніх націй — Франції, Англії, Німеччини, Іспанії, Київської Русі;
# література Італії, яка послідовно виросла з традицій доби пізньої античності і завершилася творчістю латиномовна література, включаючи твори Каролінзького Відродження першої половини Франції та Оттонівського Відродження Священній Римській імперії.
# література Візантії.

Окремо розглядають середньовічні літератури народів Сходу, хоча вони мають певні паралелі і взаємовпливи з європейською середньовічною літературою. Своєрідним "містком" між двома культурами у середні віки була Візантія.

За тематикою можна виділити наступні типи:

* "література монастиря" (релігійна);
* "література родової общини" (міфологічна, героїчна, народна);
* "література лицарського замку" (куртуазна);
* "література міста".

==Періодизація середньовічної літератури==

'''Medieval literature''' is a broad subject, encompassing essentially all written works available in fall of the Western Roman Empire ca. AD 500 to the beginning of the Florentine Renaissance in the late 15th century).  The literature of this time was composed of religious writings as well as secular works. Just as in modern literature, it is a complex and rich field of study, from the utterly sacred to the exuberantly profane, touching all points in-between. Because of the wide range of time and place it is difficult to speak in general terms without oversimplification, and thus the literature is best characterized by its place of origin and/or language, as well as its genre.

==Languages==
Since Western and Greek and Old Church Slavonic the dominant written languages.

The common people continued to use their respective Old English ''epics are generally considered the works of individual (but anonymous) poets, there is no doubt      that they are based on their peoples' older oral traditions. lais of Arthurian cycles.

==Anonymity==
A notable amount of medieval literature is anonymous. This is not only due to the lack of documents from a period, but also due to an interpretation of the romantic interpretation of the term in use today. Medieval authors were often overawed by the classical writers and the Church Fathers and tended to re-tell and embellish stories they had heard or read rather than invent new stories. And even when they did, they often claimed to be handing down something from an auctor instead. From this point of view, the names of the individual authors seemed much less important, and therefore many important works were never attributed to any specific person.

==Types of writing==
===Religious===
Theological works were the dominant form of literature typically found in libraries during the Middle Ages. Catholic clerics were the intellectual center of society in the Middle Ages, and it is their literature that was produced in the greatest quantity.

Countless liturgical and paraliturgical).  The liturgy itself was not in fixed form, and numerous competing missals set out individual conceptions of the order of the mass.  Religious scholars such as theological and philosophical treatises, often attempting to reconcile the teachings of the Greek and Roman pagan authors with the doctrines of the Church.  Hagiographies, or "lives of the saints", were also frequently written, as an encouragement to the devout and a warning to others. 

The ''tableaux re-enactments of a single Biblical scene, each mystery play became its village's expression of the key events in the Bible.  The text of these plays was often controlled by local guilds, and mystery plays would be performed regularly on set feast-days, often lasting all day long and into the night.

During the Middle Ages, the Jewish population of Europe also produced a number of outstanding writers. Maimonides, born in Cordoba, Spain, and Rashi, born in Troyes, France, are two of the best-known and most influential of these Jewish authors.

===Secular===
thumb|right|The first page of Beowulf

French, Spanish, Provençal, Catalan languages, most notably) and Greek, where the traveling singers&mdash;Minnesänger continued the tradition of the troubadours.

In addition to epic poems in the Germanic tradition (e.g. ''Beowulf'' and ''Nibelungenlied''), epic poems in the tradition of the ''chanson de geste'' (e.g. ''The Song of Roland & Digenis Acritas'') which deal with the Matter of France and the Acritic songs respectively, courtly romances in the tradition of the ''roman courtois'' which deal with the Matter of Britain and the Matter of Rome achieved great and lasting popularity.  The ''roman courtois'' is distinguished from the ''chanson de geste'' not only by its subject matter, but also by its emphasis on love and chivalry rather than acts of war.

Political poetry was written also, especially towards the end of this period, and the goliardic form saw use by secular writers as well as clerics.  Travel literature was highly popular in the Middle Ages, as fantastic accounts of far-off lands (frequently embellished or entirely false) entertained a society that, in most cases, limited people to the area in which they were born. (But note the importance of pilgrimages, especially to Santiago de Compostela, in medieval times, also witnessed by the prominence of Geoffrey Chaucer's Canterbury Tales.)

===Women's literature===
While it is true that women in the medieval period were never accorded full equality with men (in fact, misogynist tracts abound, although many sects, such as the Cathars, afforded women greater status and rights), some women were able to use their skill with the written word to gain renown.  Religious writing was the easiest avenue&mdash;women who would later be canonized as saints frequently published their reflections, revelations, and prayers.  Much of what is known about women in the Middle Ages is known from the works of nuns such as Clare of Assisi, Bridget of Sweden, and Catherine of Siena.  