'''Diogenes Laërtius''' (Greek: '', Diogénes Laértios''), the biographer of the Greek Roman family of the Laërtii.

==Life==
Nothing is known of the circumstances of his life. He must have lived after Sextus Empiricus (c. 200 AD), whom he mentions, and before Stephanus of Byzantium (c. 500 AD), who quotes him. It is probable that he flourished in the first half of the third century, during the reign of Alexander Severus (222&ndash;235) and his successors.

==Writings==
His own opinions are equally uncertain. By some he was regarded as a sceptic or, more likely, an Montaigne to exclaim that he wished that instead of one Laërtius there had been a dozen.  On the other hand, modern scholars have advised that we take Diogenes' testimonia with a grain of salt, especially when he fails to cite his sources; for instance, an editor of a modern, scholarly edition of ''Lives'' says, "Diogenes has acquired an importance out of all proportion to his merits because the loss of many primary sources and of the earlier secondary compilations has accidentally left him the chief continuous source for the history of Greek philosophy."<ref>p. xix, Herbert S. Long, ed., ''Diogenes Laertius: Lives of Eminent Philosophers'', volume 1, Loeb Classical Library, Harvard University Press, 1972.</ref>

Diogenes treats his subject in two divisions which he describes as the Ionian and the Italian schools; the division is somewhat dubious and appears to be drawn from the lost Clitomachus, Socratic school, with its various branches, is classed with the Ionic; while the Eleatics and sceptics are treated under the Italic.

The whole of the last book is devoted to Epicurus, and contains three most interesting letters addressed to Herodotus, Pythocles and Menoeceus. His chief authorities were Diocles of Magnesia's ''Cursory Notice of Philosophers'' and Favorinus's ''Miscellaneous History and Memoirs''. From the statements of Burlaeus (Walter Burley, a 14th-century monk) in his ''De vita et moribus philosophorum'' the text of Diogenes seems to have been much fuller than that which we now possess. In addition to the ''Lives,'' Diogenes was the author of a work in verse on famous men, in various metres.

==Quotation==
:''The foundation of every state is the education of its youth.''

==Notes==

thumb|Diogenész Laertiosz műve [[1594-es római kiadásának címlapja]]
'''Diogenész Laertiosz''' (Laerté?, Kr. e. III. század – ?, Kr. e. II. század) görög történetíró

Pályáját epigrammákat írt. Epigrammakötetének első könyvében, melynek címe „Pammetrosz” (Mindenek mértéke) volt, híres emberek halálát örökítette meg. Fő műve a filozófiában kitűnő tekintélyek életéről és gondolatairól szóló tízrészes munka, a „Philoszophón bión kai dogmatón szünagógé” (Filozófusok életének és tanainak gyűjteményes összefoglalása). E művébe a fent említett epigrammák közül a bölcselőkre vonatkozókat felvette. Ebben a filozófuséletrajzokat tartalmazó, tekintélyes méretű kivonatgyűjteményben a különböző filozófiai iskolákról és mesterekről szóló egykorú hagyomány anyaga sorakozik fel. Helyenként (például Epikurosz bölcseletének tárgyalása során) láthatólag eredeti dokumentumok – a filozófus levelei és végrendelete – teszik hitelesebbé a művet. A mű egészét, tartalmi összefüggéseit a gondolkodók bölcs mondásai színesítik, többnyire anekdotikus keretbe illesztve. A mű gyakran közli az egyes filozófusok műveinek jegyzékét is, ezért a filológia számára felbecsülhetetlen értékű forrásnak számít. A mű hatása még a reneszánsz és a barokk korban is érződött.

== Magyarul megjelent művei ==
*Diogenész Laertiosz: A filozófiában jeleskedők élete és nézetei (ford. Rokay Zoltán);  Jel Kiadó, 2005. ISBN 963931885X
==Források==
*Pecz: Ókori lexikon

== Külső hivatkozások ==
* [http://www.classicpersuasion.org/pw/diogenes/index.htm Diogenész Laertiosz: Híres filozófusok élete (teljes mű, angol fordításban)]