thumb|Stackelberg vapen
'''Stackelberg''' är namnet på ett antal befryndade svenska adelsätter.

Alla ätterna stammar från en ursprungligen tysk ätt vars äldste kände medlem är Waldewerus de Stackelberg i Köln, omnämnd 1244. Vid 1200-talets slut kom ätten att bosätta sig i Livland, där den i Dorpat verksamme stiftsfogden Peter Stackelberg (död 1545) är gemensam stamfader för alla de svenska Stackelbergarna.

1625 introducerades en sonsons son till Peter Stackelberg, häradshövdingen Wolmar Stackelberg (1592-1652) som naturaliserad svensk adelsman på det nyinrättade Riddarhuset. Ätten erhöll nummer 113. Av misstag infördes dock inte Wolmars släktgren på Riddarhusets stamtavlor utan en annan gren tillhörig krigskommissarien Georg Stackelberg. Denna gren, vilken är den man finner i äldre källor såsom Gabriel Anreps ättartavlor, ansågs utgången i Sverige runt år 1700. Sedermera upptäcktes dock felaktigheten i stamtavlorna och 1947 återintogs Wolmar Stackelbergs verkliga ättlingar på Riddarhuset under det gamla ättenumret. Denna "verkliga" ätt nummer 113 fortlever alltjämt, dock ej i Sverige utan främst i Tyskland. Medlemmarna skriver sig "von Stackelberg" och har sedan 1854 även rysk friherretitel.

En annan svensk adlig ätt Stackelberg uppstod den 27 juli 1664 då en annan ättling till Peter Stackelberg, kommendanten på Ösel Mathias Stackelberg (död 1691), naturaliserades som svensk adelsman och introducerades samma år under nummer 686. Hans ende son, generallöjtnanten Carl Adam Stackelberg (död 1749) upphöjdes den 6 juni 1714 till friherrevärdighet, och introducerades som sådan 1719 med nummer 127 (därvid utgick ätten nr 686 på svärdssidan; på spinnsidan kan den ha fortlevt något längre med någon av Carl Adams systrar vars levnadsdata dock är ofullständigt kända). Denna ätt utgick i Sverige redan med Carl Adams son, överstelöjtnant Gustaf Adolf Stackelberg (död 1742) men kom genom dennes bröder Reinhold Mathias och Carl Wilhelm Stackelberg att kvarleva i Baltikum. I dag lever ett flertal grenar av ätten i främst Tyskland men även i USA och har åter införts i den svenska adelskalendern. Också dessa skriver sig "von Stackelberg".

En tredje Stackelberg att naturaliseras som svensk adelsman var generalen Berndt Otto Stackelberg d.ä. (1662-1734), vilken introducerades på Riddarhuset 1726. Han utnämndes den 11 juli året därpå till friherre och blev därmed stamfader till friherrliga ätten Stackelberg nummer 192. Denna utgick i Sverige på svärdssidan 1888 men fortlevde i Estland och Finland. En gren av den estniska ätten vann förnyad representation på Riddarhuset 1962 men utgick ånyo 1982. I Finland immatrikulerades två grenar av ätten på Finlands riddarhus 1818 under nummer 10, och en av dessa grenar forlever där. De estniska grenarna av ätten är i dag spridda över ett flertal länder, bland annat Tyskland, Ryssland och USA. Deskriver sig även de "von Stackelberg".

thumb|upright=0.9|Stammwappen der von Stackelberg
'''Stackelberg''' ist der Name eines alten, ursprünglich deutschen baltischen Uradel. Verschiedene Zweige der Familie bestehen bis heute.

== Geschichte ==
Über die Herkunft der Familie Stackelberg ist wenig bekannt. Der ursprüngliche Stammsitz der Herren von Stackelberg war vermutlich die Herrschaft Harzgegend. Ein dort ansässiges Heiligen Römischen Reiches und des Bischofs von Halberstadt.

Erstmals urkundlich erwähnt wird das Geschlecht im Jahre 1244 in Bischofs von Dorpat.<ref>Das Rigische Schuldbuch 1872, S. 63. Nr. 939</ref> Die Stammreihe beginnt erst mit ''Arent Stackelberg'' († vor 1504). 

Die Söhne des Stiftsvogts ''Peter von Stackelberg'' († 1545) begründeten die vier Linien ''von Kawer-Kreuzhof'', ''von Camby-Isenhof'', ''von Memskul-Piddul'' und ''von Oldenhorn-Hallinap'', die sich vornemlich in Livland, ersten Weltkrieg 28 Stammhäuser mit 1677 Quadratkilometer Grundbesitz. Später wurden sie, bis auf wenige Restgüter, entschädigungslos enteignet. 

Einzelne Angehörige und Zweige der Familie wurden 1714 in den schwedischen Generäle im Königreich Schweden. Die Erhebung in den Grafenstand im Heiligen Römischen Reich erfolgte 1775 und 1786. Eine russische Anerkennung zur Führung des Baronstitels wurde am 7. Dezember 1854 erteilt.

thumb|upright=0.9|Wappen des Adelsgeschlechts Stackelberg

== Wappen ==