thumb|Maximilian I [[Albrecht Düreri maal 1519]]

'''Maximilian I''' (Saksa-Rooma riigi valitseja Friedrich III poeg ja Karl V vanaisa.

Ta abiellus Mariaga ning sai nõnda Habsburgide valdusesse Madalmaad. Maximilian I tegeles aktiivselt ja edukalt nii sõja, poliitika kui ka rüütliromantikaga, mistõttu teda kutsuti ka '''Viimaseks Rüütliks'''. Ta pani aluse Habsburgide hegemooniale Euroopas.

Margarethe (1480&ndash;Senlis' leppega Prantsusmaa ja Maximiliani vahel ametlikult.

Maximilian I sõdis pidevalt Prantsusmaaga, püüdes tagasi võita Burgundia südaalu, kuid edutult. Itaalias oli ta prantslaste vastu edukam, võites Habsburgide poolele Milano jt. piirkondi. Ta suutis tõrjuda ka prantslaste katsed vallutada Madalmaid. 1508 võttis endale ise Saksa-Rooma keisri tiitli ("valitud Rooma keiser"), olles seega esimene keiser, keda ei krooninud paavst. Seevastu mõtles Maximilian hiljem ise tõsimeeli paavstiks kandideerida, kuid reaalpoliitilised olud ei lasknud sellel soovunelmal mõistagi tõeks saada.

Sõjanduses võttis ta kasutusele suurearvulise palgasõjaväe (mis mõistagi suurendas veelgi keisrite kroonilist rahanappust), tõi oma armeesse nii pikkvibud kui ka püssi ning olevat välja töötanud koguni uue raudrüütüübi (Maximiliani ehk rihveldatud raudrüü).

Elu lõpupoolel langes Maximilian aga letargiasse ning lasi alates 1514. aastast oma reisidel kirstu kaasas vedada. See rõhutas tema ekstsentrilisust veelgi.

Maximilian I sõlmis 1512 abielulepped Jagelloonidega, mistõttu 1526 õnnestus Habsburgidel asuda Ungari ja Böömimaa troonidele.

thumb|250px|Portrét od [[Albrecht Dürer|Albrechta Dürera, 1519.]]
'''Maximilián I.''' (22. března 12. ledna Habsburků, syn císaře Fridricha III. a Eleonory Portugalské, byl rakouským arcivévodou a římským králem (zvolen Marií a později s bohatou Biancou Marií z rodu Sforza.

== Maxmilián a jeho rodiče ==
Maxmiliánovi rodiče měli málo společného. Fridrich byl nemluvný starý mládenec, s pevnými a veskrze počestnými zásadami, zabývající se astrologií, sběrem vzácných kamenů a listin. Jeho žena, mladší o jedenadvacet let, vyrostla na portugalském královském dvoře v přepychu a nádheře. Měla laskavou povahu a příjemný vzhled. Navzdory svému mládí byla kultivovaná a vzdělaná. Eleonora císaři porodila za patnáct let maželství celkem šest dětí, z nichž první roky života přežili pouze Maxmilián a Kunhuta (Kunigunda). Císařovna zemřela, když bylo Maxmiliánovi osm let, což ho velmi zasáhlo, protože se cítil v blízkosti matky v bezpečí, starala se jak o jeho fyzický tak psychický rozvoj. Hlubší vztah s otcem navázal až později, oba se snažili proniknout do tajů světa.
{{Příbuzenstvo|příbuzenstvo=
  
  
  

  
  
  
  
}}
V ohrožení života se Maxmilián ocitl už v raném dětství, když se císař rozhodl přesídlit z ''Vídeňského Nového Města'' do ''Vídně''. Tam císaře v důsledku intrik jeho bratra Albrechta uvěznili i s celou rodinou na hradě. Fridrich se rozhodně odmítl vzdát, a tak rodina v obleženém hradě trpěla hladem. V této době překonala mladá císařovna samu sebe, dodávala odvahu svému deprimovanému manželovi a vedla rozhovory se vzbouřenci. Zajetí císařovy rodiny trvalo téměř rok (1463-1464). Vysvobození jim přinesla až Albrechtova smrt.

Matka vedla své děti ke křesťanskému životu a kladla si za cíl vychovat ze svých dětí upřímné lidí a dobré křesťany. Měla jasné představy, jak by se měl budoucí císař chovat, což její muž nesplňoval (oblékal se obyčejně, stačilo mu skromné jídlo, nebyl přiliš reprezentativním typem). Císař byl naopak toho názoru, že jeho žena syna příliš rozmazluje, což vedlo k mnohým dohadům mezi manželi.   Fridrich za synova učitele vybral '''Petra Engelbrechta''', jenž k dítěti rozhodně nepřistupoval láskyplně a s pochopením, měl dokonce od císaře svolení k tělesným trestům. Eleonora svého chotě přesvědčila, že je třeba nalézt pro Maxmiliána lepšího vychovatel. 
Syn měl po matce nadání pro jazyky, ovládal němčinu, španělštinu, italštinu, částečně angličtinu a později rychle ovládl na '''burgundském dvoře''' francouzštinu a vlámštinu. Byl nesmírně tělesně zdatný, o jeho hrdinských činech se později šířily fascinující historky (např. prý strčil hlavu do tlamy lvice). Princ ovládal '''lov se sokoly''', což byl jeden z mála společných zájmů jeho rodičů. Proslul také jako vynikající taneční a společník, dokonale ovládající umění konverzace, navzdory tomu, že v mládí měl určité problémy s řečí.

== Západní politika: boj o burgundské dědictví ==
Jako osmnáctiletý získal Maximilián na jaře Nizozemí, kde se oženil s dědičkou nedávno zesnulého burgundského vévody Karla Smělého Marií Burgundskou. Boj o tzv. burgundské dědictví přinesl sice Habsburkům zisk bohatých nizozemských provincií, ale zároveň je zatáhl do dlouholetých a vyčerpávajících válek s Francií, které Maximilián vedl po celou dobu své vlády.

== Východní politika - za uherskou korunou ==
*1490 - 1491 zápas o uherskou korunu po smrti Matáše Korvína
*1490 - 1491 uzavření spojenecké smlouvy s velikým knížetem, moskevským Ivanem III. proti polskému králi Kazimíru IV. Jagellonskému
*1491 prešpurský mír s Vladislavem Jagellonským
*1506 sňatkové dohody s Vladislavem Jagellonským
*1515 vídeňské smlouvy - nové potvrzení vzájemných sňatků Vladislavových dětí s vnuky Maximiliána I.

== Křížová výprava ==
Maximilián byl velkým politickým fantastou a snílkem. Spřádal grandiózní politické plány, jež mu především měly zajistit územní zisky bez jeho osobní vojenské účasti. Celý život pomýšlel na uspořádání křížové výpravy proti Osmanům. Nikdy ji však nerealizoval, neboť mu to nedovolilo zaneprázdnění jinými naléhavými úkoly a také nedostatek peněz a vojska, se kterým se potýkal po celou svoji vládu.

== Potomci ==
# '''Jana I.: 
#*portugalská a francouzská královna
#*'''Karel V.''' římský císař a španělský král 
#*Ferdinand I., arcivévoda rakouský, český a uherský král 
#*Kalmarské unie
#*česká a uherská královna
#*Kateřina Habsburská, portugalská královna   
# '''Markéta Habsburská''' (1480-1533) - manželé: 1. španělský infant Jan Aragonský a Kastilský, 2. Filibert II. Savojský

{{posloupnost|co=Seznam panovníků Svaté říše římské
|kdy=1493–1519
|pred=Fridrich III.
|po=Karel V.}}

{{posloupnost|co=Arcivévoda rakouský
|kdy=1493–1519
|pred=Fridrich III.
|po=Karel V.}}