'''Mapei''' var ett italienskt cykelstall som tävlade mellan 1993 till 2002.  Stallets namn ändrades beroende på vilken ''co-sponsor'' stallet hade och stallet tävlande under följande namn under sin existens: 
*Mapei (1993) 
*Mapei-Clas (1994)
*Mapei-GB (1995-1997
*Mapei-Bricobi (1998)
*Mapei-Quickstep (1999-2002). 
Mapeis sponsorsatsning kom av att Mapeis ägare Giorgio Squinzi var mycket cykelintresserad. Han var själv ägare till företaget Mapei som var specialiserat på fästmassor och kemiska produkter för byggnadsindustrin.

Stallet var under sin existens dominerande i världen och vann UCI:s lagranking 1994-2000 och 2002. Speciellt dominerande var man i endagarslopp där vårklassikerna ingår. Speciellt genom cyklister som Johan Museeuw, Michele Bartoli, Andrea Tafi, Franco Ballerini och Paolo Bettini. Man lyckades med dessa cyklister till exempel vinna Paris-Roubaix hela fem gånger. I Grand Tours var Mapei inte alls lika tongivande som i endagsloppen. Till exempel lyckades Mapei aldrig vinna Tour de France totalt trots upprepade försök. Men man lyckades vinna både Giro d'Italia och Vuelta a España genom Tony Rominger.

Men det var inte alltid friktionsfritt att vara ett så dominerande stall med så många duktiga cyklister. Ett talade exempel för detta var tvisten mellan Michele Bartoli och Paolo Bettini. Bartoli som var lagets stora stjärna med totalseger i Världscupen både 1997 och VM i spanjoren Óscar Freire, också han Mapei-cyklist, kunde avgå med segern. Tvisten slutade med att Bartoli ínför säsongen 2002 gick till det danska Team CSC.

Stallet har levt kvar efter 2002 men med andra sponsorer och följaktligen med andra namn, först som Quick Step-Davitamon  och nu senast som Quick Step-Innergetic.

Mapei sponsrade parallellt med det professionella laget ett utvecklngslag som fostrade blivande storcyklister såsom blivande tempo-världsmästarna Michael Rogers och Fabian Cancellara, blivande Milano-San Remo- och Tour de Franceetappvinnaren Filippo Pozzato och Bernhard Eisel.

'''Mapei''' was an Italian based road bicycle racing team active from 1993 to 2002, named after sponsoring firm Mapei.  From 2003 Mapei dropped the sponsorate, and a new team was built on top of the old with the name of Quick Step-Davitamon.

Mapei was one of the strongest teams during the late 1990s, and ranked as the strongest UCI team in 1994-2000 and 2002.  

The team had the great Belgian and Italian classic specialists of the 1990s such as Andrea Tafi, Franco Ballerini, and had Patrick Lefevre as directeur sportif and then manager. The team won Paris-Roubaix five times.  Three times (1996<ref name="ninetysix"></ref>, 1998<ref name="ninetyeight"></ref> and 1999<ref></ref>) the team even won the first three places. In the 1996 edition, the sprint for the line was decided 15km from the finish. Directeur sportif Patrick Lefevere who was following the race in the team car talked with the owner of Mapei Squinzi in Milan who said that Museeuw was to win the race. Gianluca Bortolami was second while Andrea Tafi was third.<ref name="ninetysix"/> In 1998 Franco Ballerini won the race with over four minutes ahead of his two teammates Tafi and Wilfried Peeters.<ref name="ninetyeight" /> and in 1999 Tafi won with an advantage of two minutes over teammates Peeters and Tom Steels. In the summer of 2000, Lefevre announced that the Belgian part of the Mapei team would be leaving the team to form a new team called Domo-Farm Frites which had Museeuw as team captain. As a result, there was a great rivalry between the two team.<ref></ref>

Mapei was less dominating in the Grand Tours.  The only true stage race specialist was Tony Rominger, who won the 1994 Vuelta a España and the 1995 Giro d'Italia for the team.  As Rominger focused on the Tour de France in 1996, Abraham Olano was given the leadership role at the Giro d'Italia in 1996. Olano took the maglia rosa but lost it in the mountains and during the Tour, Rominger lost time in the mountains. The team never played a major role in the Tour de France.